279 



plads, og stikker sit Hoved iud i Kammeret, pna hvis 

 bagerste Va!g Arret (A, s og B, s) findes, for at naae ned i 

 Honningsporen med sin Sugesnabel — eller, iuad der 

 gjer samme Virkning, lad os skvde den fine Spids af en 

 Blyant meget forsigtigt ind i delte Honninggjemine. Da 

 den pungdannede Snabel rager frem i den Vei, som ferer 

 til Ilonninggjemmet, er det nteppe muligt at fere nogen 

 Gjenstand ind i dette uden at berare Snabelen. Dens 

 Yderhud vil derved briste langs med den farnaevnte Linie 

 og Lsben eller Pnngen let kunne trykkes ned. Naar dette 

 er skeet, maa en af de 

 klaebrige Rlumper, eller 

 begge, nedveudigviis kom- 

 me i Beroring med det 

 indfarte Legeme og ved 

 sin store Filoebrighed blive 

 haengende derved. Wen 

 da denne Waterie freni- 

 deles bar den Saeregen- 

 hed, at den 'i faa iVIinuter 



torrer ind O^ Sti\ner som ^'*^*^* ^^S P^a Blyantea. B. Samme efter at 



den har boiet si^ ned. 



Kit. og da StHvknappens 



Rum i Korveien ere aabne fortil , sua vil en af Stovmas- 

 serne, eller begge, klaebes fast til (nsektets Hoved eller 

 BIyanten og traekkes ud med, omtrent som det fremstilles 

 i Fig. 2 A. 



Det er ganske n0dvendigt, at Stovmasserne klaebe sig 

 saa Vast; tlii hvis de fakit ud til Siden eller lilbage, vilde 

 de slet ikke kunne befrugte Blomsten. Efter den Stilling, 

 hvori begge Stovmasserne sidde i deres Celle, beliolde de 

 ogsaa en lidt divergerende Retning paa det fremmede 

 Legeme, som de nu ere hfeftede til. Vedbleve de nu at 



Fig. 2. 



A. Stovmasssen strax eftor at den har 



