288 



ikke vare blevne berBvede deres Stevniasser, medens dette 

 var Tilfffildet med alle de fuldstandige Hlomster i samme 

 Ax. Kt Fors0g, som Darwin anstillede ved at skjaere 

 Euden af Honninggjemmerne paa endeel Blomsterknopper 

 lios Orchis pyramidalis, f0rte til et lignende Hesultat, saa 

 at insekterne ikke synes at lade sig saa let narre. 



Wen livor er da Noglen til denne Gaade? Darwin 

 synes at have fundet den. idet lian bem«rkede, at den 

 indre og ydre Nsg i Sporen hos disse Orchideer skilles 

 ved et temmelig vidt Mellemrum , al dette er opfyidt af 

 Vifidske, og al den indre Veeg eller llinde ev meget fiin 

 og saerdeies let gjennemtraenges af Vaedsken; medens der 

 ikke Andes noget saadant Mellemrum hos Gymnadenia 

 conopsea og Platanthera solstitialis 'j, hvis Sporer altid 

 ere fyldte med fri Honningsaft. Han slultede deraf, at 

 insekterne med deres Sugesnnbe! kunne gjennembore den 

 fine Indrehud i hine Arters Honningsporer og opsiige 

 ViEdsken fra Mellemrummet. Naar man seer, hvor mange 

 sindrige Foranstaltninger der ere Irulne for Orchideernes 

 Befrugtning, og af hvor stor Vigiighed det er, at Stov- 

 masserne komme til at sidde fast paa Insektet og ikke 

 falde til Siden eller tilbage, og naar man erindrer, at 

 Klaebeskiven behover nogen Tid for at saette sig fast ved 

 Saftens Storkning, saa at det vilde viere til stor Nylte om 

 Insektet blev lidt opholdt i at indsuge Saften, saa synes 

 det ikke urimeligt at antage, at den usaedvanlige Indret- 

 ning, at Honningsaften afsondres indenfor Overhuden, er 

 truffen her for at node Insekterne til et laengere Ophold, 



*) Darwin nsevner ikke, oni det samme er Tilfaelilet med de andie 

 Arter, hvis Sporer indeholde fri Honningsaft. 



