292 



St0vma?serne paa Hovedel og kunde saaledes bestave 

 dennes Ar. 



Fmp vi forlade denne Griippe, maa vi endnu opholde 

 OS nogle 0ieblikke ved Ophrys apifera, en i England 

 og Sydeuropa, men ikke i Danmark, forekommende Art, 

 fordi den, saavidt vides, er del eneste Exempel paa nor- 

 mal SplvbeS'rugtning af en Orchidee 'i. Dens to pung- 

 formede Snabler, Klaebeskiverne og Arrenes Stilling ere 

 omtrent som bos de andre Ophrysarter, men Stevmas- 

 sernes Stiike ere meget lange, tynde og b0ielige , saa at 

 de mangle den fornwdne Stivhed til at holde sig oprette, 

 som de ellers have hos alle Arter i Gruppen. Da Stev- 

 knappens to Rum ere beiede steerkt fremad, have Stilkene 

 foroven den samme Reining, og de paereformede St0\- 

 masser sidde derfor iige over Arrene. Strax efter liloni- 

 stens Aabning aabne ogsaa Stovknappens Rum sig, — og 

 det usaidvanlig vidt — og Stovmasserne falde ud. Da 

 Stilkene ere saa svage, hegynde de meget snart efter at 

 synke nedad, saa at Stovmasserne haenge frit i Luften 

 Iige foran og i Hflide raed Arrene, medens lilaebeskiverne 

 vedblive at holde deres nedre Ende fast i Pungen. En 

 svag Luftstromning er nu tilstrsekkelig til at lade dem be- 

 rore Arret, ved hvilket de klicbe fast, hvad Darwin har 

 overbeviist sig om ved Fors0g, idet han omgav'Blom- 

 sterne med et Net, der holdt Insekter, men ikke Luft- 

 stramme borte. Cdelukkedes derimod Luftslromningen, 

 vedbleve Stovmasserne ogsaa at svaeve i Luften foran 

 Arret. Bestuvningen gaaer paa denne Maade saa regel- 

 massigt for sig i Naturen, at Stovmasserne na'sten altid 



') En meget mangelfuld Selvbefmgtning forekommcr lios Ceplialan- 

 theia grandiflora, som siden slial omlales. 



