801 



f0res. Men nu er disse Dyrs Fremgangsniaade den, at 

 de ffirst satte sig paa den nederste Bloinst i Axet, der 

 er snoet i Spiral, og derpaa krybe opad fra liloin.^t til 

 Blomst, idet de folge Spirallinien. Dp komme altsaa fsrst 

 til de aeldste, laengst udsprungiie lilomster, sid?t til de sidst 

 udsprungne. Gik de den modsatte Vei, vilde Stuvet 

 spildes. Nu finde de Stovet allerede horlffirt i de aldre 

 Blomster; naar de komme til de nys udsprungne, endnu 

 ikke besegte ISlomster, uddrage da Stuvniasserne ug lly\e 

 saa til en ny Plante, hvor de begynde paa samme Viis, 

 og hvor nu (Jestevningen kan gaae tor sig i de sldre 

 Blomster, idet, som ovenfor viist, Laeben nu bar fjernet 

 sig tilstraekkeligt fra Arret. I de avre lilomster hentes 

 nyt Stev og saaledes fremdeles. Darwin liar langet 

 Humlebier mad indtil 5 llaefteskiver paa Snabelen. Idet 

 de saaledes bente Honning til sig selv, serge de tillige 

 for at Spirantbes forplanter sig og kan berede Honning 

 til nye dnerationer af Humlebier. 



I den tredie og sidste Afdeling af de indenlandske 

 Orchideer, af bvilken Darwin omtaler SliBgterne; Malaxis, 

 Listera og Neottia, er ingen Deel af Snabelens Overbud 

 vedvarende befa'stet lil Stevmasserne. Hos Malaxis palu- 

 dosa (Sump-Hjertelaebe) — den raindsto af de danske Orchi- 

 deer — foregaaer Befrugtningen meget let og simpelt, 

 idet Stovmasserne ved IJIomstens Aabning ligge frit — 

 StBvknappen skrumper nemlig meget tidligt sammen — 

 og kun med deres evre spidse Ende stette sig til Snabe- 

 lens Top, hvor de fastboldes af en lille Draabe klisbrig 

 Vaedske; denne Draabe vil et Insekt, der stikker Hoved 

 eller Snabel ind i Blomsten, nedvendig maatte berore og 

 vil saaledes medfare Stevmasserne til andre Blomster, 



