100 



et Bevis herpaa. Fra de øvrige Former af Pinn. divergens 

 afviger den ved den meget karakteristiske Form af den centrale 

 Area. Pinn. parallela er sikkert en god selvstændig Art. 



(Pinnnlaria) platycephala Ehr. Cl. Syn. II, 79. Gleve, 

 Diat. Fini. 20; Tab. IT, fig. 1. 



J: Raabjerg Mile E. W., Skagen E. W. 

 Ferskv. Area: Eur., As., Arkt. 



Distantes. 



Cleve 1895. CL Syn. II, 80. 



Skallen lineær-elliptisk (sjældent lancetdannet-elliptisk). 

 Striberne vidtstaaende, parallele eller svagt radierende. 



1. Længde 100 og derover, Striber 3 — 5. P. lata. 



— 60 og derunder. 2. 



2. Skallen med et transapicalt Fascia. Striber 10, P. intermedia. 



— uden — — — 8. P. horealis. 



X Piunularia borealis Ehr. Cl. Syn. II, 80. V. H. Trt. 170; 

 Tab. II, fig. 77. {Nav. hor. Ehr.) 



Ikke sjælden. 32 Prøver. Spredt i Landet. Altid kun i ringe 

 Mængde i Prøverne. 



Ferskv. Area: Ubiqvist, Arkt. 



— intermedia Lgst. Cl. Syn. II, 80. Lgst. Spetsb. 23; 

 Tab. 1, fig. 3. 



J: Manø E.W., Raabjerg Mile E.W., Skagen E.W., Utofte Bs. 

 Bornh: Hammershus E. W. 



Ferskv. Area: Aust., Arkt. 



I Cleve's Beskrivelse af denne Art (1. c.) siger han, at 

 Striberne ere ^radiate at the ends". Dette er ikke korrekt og 

 stemmer heller ikke med Lagerstedt's af Cleve selv citerede 

 Figur. Striberne ere radierende i Midten men ude imod Apices 

 svagt konvergerende eller parallele. 



— lata Bréb. Cl. Syn. II, 81. V. H. Trt. 169; Tab. II, 

 fig. 76. 



