10 



lerne (articulare) bærer Ledfladen mod Ledbenet, en an- 

 den (angulare) danner det bageste Hjørne af Under- 

 kæben. 



Tungebenet (hyoideum) er meget forskelligt for- 

 met; det falder i et længdestillet Midtparti, delt i 2 eller 

 3 Stykker; et forreste bredere, ofte pil- 

 formet, med et Par bagudrettede Spidser 

 (forreste Tungebenshorn), bærer den 

 egentlige Tunge, et mellemste stav- 

 formet, der bærer et Par lange 2- eller 

 3-leddede bageste Tungebenshorn, og 

 et bageste lige Stykke, ofte ganske lille. 

 Tungebenet er ikke, som hos Patte- 

 dyrene, indleddet paa Hovedskallen, 

 men de lange Horn strækker sig, 

 fæstede i en Muskelskede, op om 

 Hovedskallens Bagside; hos Fugle, 

 der kan strække Tungen særlig langt 

 ud, som f. Eks. Vendehals og Spetter, 

 er Tungebenshornene umaadelig lange 

 og tynde og strækker sig hen over Issen 

 lige til Næbroden eller endog ud paa 

 Næbbet. 



Hvirvelsøjlen bestaar hos Fug- 

 lene af et meget vekslende Antal 

 Hvirvler, størst hos de langhalsede 

 Former, saaledes har Svanerne indlil 56 eller flere, mindst 

 hos de smaa Spurvefugle, hvor Tallet kan synke til ca. 35; 

 heraf udgør Halshvirvlerne hcs de nævnte Grupper hen- 

 holdsvis fra 25 til 18, men deres Tal er ikke synderlig 

 konstant, end ikke hos Individer af samme Art; ved sad- 

 delformede Ledflader faar Halsen en ganske overordent- 

 lig Smidighed og Bevægelighed i alle Retninger. Hals- 

 hvirvlerne bærer smaa, fastvoksede, bagudrettede Ribben, 

 størst paa de bageste, hvorved Grænsen mellem Hals- og 

 Brysthvirvler bliver udflydende og vilkaarlig; til Hals- 

 hvirvlerne henregner man gerne saadanne, hvis Ribben 



Fig. 3. Tungeben 



af Høne. 

 g, b, u. Forreste, 

 mellemste og bageste 

 Tungebensknogle. c. 

 Forreste Tungebens- 

 horn. t. Bageste Tun- 

 gebenshorn. (Efter 

 Lutken). 



