30 



Gumpekirtlen afsondrer et fedtet, olieagtigt Sekret, hvor- 

 med Fuglen ved Næbbets Hjælp indgnider Fjerene, saa- 

 ledes at disse bliver mere vandskyende; stærkest udviklede 

 er de derfor hos de Fugle, der færdes i og ved Vand 

 (Ænder o. a.). 



Fjerene er forhornede, stærkt luftfyldte Overhuds- 

 dannelser, der ganske svarer til Krybdyrenes Skæl, hvilket 



Fig. 12. Fjerbedene hos en Gøg; Prikkerne angiver Fjersækkene. 

 (Her efter Reichenow). 



deres Anlæg og første Udvikling tydeligt viser; hver 

 Fjer, selv den største Svingfjer, maa altsaa opfattes som 

 et kæmpemæssigt, fint forgrenet og kompliceret bygget 

 Skæl. Fjeren anlægges hos Fosteret som en lille Hud- 

 vorte eller Papil, der snart sænker sig skraat ned i Hu- 

 den i en Fordybning eller Grube, som senere udformes 

 til den store Fjersæk, hvori Fjeren sidder fastheftet. 

 Vorten vokser til en stor, blød, karrig, foldet Fjerkim, 

 hvis Overhudslag fortykkes og forhornes og efterhaanden 

 danner Fjeren, der under Væksten stadig øges ved sit 

 Fæste paa Fjerkimen og skyder sig op af Fjersækken, om- 

 given af et Hornhylster, som efterhaanden smulrer hen og 



