og sammentrængt, saaledes at Vingerne sad fæstede ved 

 Legemets Tyngdepunkt; Baglemmerne overtog ene Tjene- 

 sten som Bærere af Legemet under Gangen, fik kraftig 

 Laarmuskulatur, men omformedes iøvrigt ikke saa ind- 

 gribende, blot blev Tæerne forlængede og vidt udspilede 

 for at danne en større Støtteflade, eller uddannedes som 

 kraftige Griberedskaber til Brug i Træerne; den oprindelige 

 Skælklædning bibeholdtes kun paa Fødderne; Kroppens 

 Skæl, ogsaa de der ikke direkte anvendtes under Flyv- 

 ningen, omdannedes til løstliggende Fjer, der som daar- 

 lige Varmeledere tjente til at dæmpe Afkølingen og holde 

 Legemet paa den høje Temperatur, der var en nødvendig 

 Følge af de stærkt forøgede Fordringer til Stofskiftet un- 

 der den anstrængende Flyvning; den lange Øglehale med 

 Fjer paa Siderne forkortedes, og Halens Virksomhed som 

 Styreredskab overtoges næsten helt af de lange Halefjer; 

 luftfyldte Rum udviklede sig i stor Maalestok mellem Ind- 

 voldene, i Knoglerne og i Fjerene, og Nutidens Fugletype 

 naaedes efterhaanden. 



Blandt Overgangsformerne maa særlig fremhæves den 

 ældste kendte, den tandbærende Oldfugl (Archæopte- 

 ryx lithographica H. v. Meyer) fra Juratidens Lag, af 

 hvilken smukt bevarede Rester er fundne i den fine litho- 

 graphiske Skifer ved Solenhofen og Eichstått i Bayern; 

 dens Forlemmer havde endnu fri, veludviklede, klobærende 

 Fortæer, samtidigt med at de bærer virkelige store Sving- 

 fjer, tjenlige til Svæveflugt eller maaske til virkelig Flyv- 

 ning; Ribbenene var smalle og krybdyragtige, Bækkenet 

 ikke udformet som hos Fuglene, og Halen meget lang og 

 øgleagtig med ca. 20 frie Hvirvler og en Række store vifte- 

 formet udbredte Fjer ned ad hver Side. Fra Kridttiden 

 kendes endel tandbærende Fugle, der imidlertid i deres 

 øvrige Bygning staar Nutidens ret nær. 



Til Oplysning om Nutidsfuglenes Legemsbyg- 

 ning, hvorunder særlig er taget Hensyn til vore 

 nordiske Fugle, maa følgende tjene: 



Skelettets Knogler er meget faste, haarde og 

 glatte, men paafaldende lette; Flugten i Luften 

 gør det nødvendigt at undgaa al overflødig Vægt; 

 saa godt som alle er de nemlig hule, kun Over- 

 fladerne er haarde og stærke, dannende en Skal, 

 der er fast afstivet ved talrige tynde Benbroer og 



