20 



Aandedrætsorganerne og de i Forbindelse med 

 dem staaende Luftrum og Luftkanalsystemer er særlig 

 veludviklede hos Fuglene, hvilket jo er forstaaeligt, naar 

 Hensyn tages til det stærke Stofskifte, særlig under Flyv- 

 ningen. I en Længdespalte 

 ved Tungens Grund munder 

 Luftrøret (trachea), der 

 ikke sjældent er endel læn- 

 gere end Halsen og derfor 

 ligger i Bugter og Slynger^ 

 før det træder ind i Bryst- 

 hulen; hos nogle langhal- 

 sede Former, som visse 

 Svaner og Traner, gaar saa- 

 danne meget store Slynger 

 dybt ind i den hule Bryst- 

 benskam. For at hindre Sam- 

 mentrykning er Luftrørets 

 Vægge styrkede ved talrige,, 

 tætliggende, flade, forbenede 

 Bruskringe, hvis Tal hos 

 langhalsede Fugle kan naa 

 op til ca. 350; Udvidelser 

 paa Luftrøret er ikke sjældne,, 

 findes f. Eks. hos Andefugle- 

 nes Hanner. Luftrørets nedre 

 Ende delersig forrest i Bryst- 

 hulen i 2 Grene, en til hver 

 Lunge; ved Delingsstedet 

 ligger det saakaldte Nedre 



Fig. 7. Luftrør og Lunger 

 af Due. 

 1. Kro. 2. Spiserør. 3. Tvær- 

 snit af Brystbenets forreste Side- 

 del. 4. Hvirvelsøjle. 5. Luftrør. 

 6. Nedre Strubehoved. 7. Luft- 

 rørsgren. 8. Lunger. 9. Mundinger 

 ud i Luftsækkene. 10. Muskel 

 fra Luftrøret til Brystbenet. 11. 

 Sangmuskel. (Efter Røseler og 

 Lamprecht). 



Strubehoved (syrinx), der 

 ofte er meget kompliceret bygget og som lydgivende Organ 

 overtager det egentlige Strubehoveds Funktion, idet dette 

 er lille og simpelt bygget, uden Stemmebaand. Naar Fuglen- 

 støder Luften ud af Lungerne, frembringes Lyden ved 

 Vibreren af Hinder, der paa forskellig Vis er udspændte 

 imellem de omformede Benringe ved Delingsstedet; ved 



