33 



At andre mere omdannede Fjertyper kan nævnes 

 Traadfjerene, smaa fine Fjer med lange, ganske tynde, 

 haarlignende Skafter, der først lige ude ved Spidsen bærer 

 nogle faa fine Straaler; de sidder spredt mellem Dækfjerene, 

 ses f. Eks. tydeligt hos plukkede, endnu ikke svedne Høns. 

 Børste fjer, der er haarlignende, stive og spidse, uden 

 Forgreninger af nogen Art, findes hyppigst i Ansigtet, ofte 

 stærkest udviklede ved Mundvigene (Natravne, Fluesnap- 

 pere o. m. a.). De saakaldte Pudderdun, der f. Eks. er 

 almindelige hos Hejrerne, er stedsevoksende smaa Fjer, 

 hvis Spidser og Hornhylstre stadig smulrer hen og af- 

 stødes som et noget fedtet Pulver, der virker paa samme 

 Maade som Gumpekirtlernes Afsondringer. Endelig maa 

 Dunungens Fjer nævnes; disse er dog ikke selvstæn- 

 dige Fjer, men kun de først frembrudte, bløde, dunagtige 

 Ender af de senere frembrydende egentlige Fjer; naar 

 disse vokser ud, skyder de Ungedunet frem, siddende paa 

 deres Spidser; de afstødes da efterhaanden og forsvinder. 

 Ungedunet kan enten have et tyndt, blødt Skaft, der er 

 fæstet i den lidt fortykkede Spids af den [egentlige Fjer, 

 saaledes som det f. Eks. smukkest ses paa Andefuglenes 

 Halefjer, eller ogsaa bestaar de blot af bløde Straaler, der 

 er direkte Fortsættelser af den egentlige Fjers enkelte, 

 øverste Straaler. 



Til Dækfjerenes Fjersække fæster sig Muskler, der 

 tjener til efter Behag at rejse og lægge Fjerene; størst og 

 kraftigst er de naturligvis udviklede ved Svingfjerene og 

 da særlig ved Halefjerenes Grund; ved deres Hjælp spre- 

 des Styrefjerene saaledes vifteformet ud. Fjerenes Far- 

 ver, der ofte er meget prægtige og rigt nuancerede, skyl- 

 des hovedsagelig Pigment, Farve korn, indlejrede i Horn- 

 massen; andre Farver, særlig de skinnende metalglin- 

 sende, der er forskellige, eftersom man lader Lyset falde 

 paa dem, skyldes Strukturforhold, saaledes f. Eks. Lys- 

 brydninger gennem de forskellige over hinanden liggende 

 Hornlag o. 1. 



Fuglenes Forlemmer er saa ganske omformede til 



R. Hørring: Fugle I. 3 



