60 



Naar Ungerne er voksne, strejfer mange Fugle om- 

 kring familievis (f. Eks. Skovskader, Mejser o. m. a.) eller 

 slutter sig sammen med Artsfæller i større eller mindre 

 Flokke; særlig hen imod den Tid, Bortrejsen skal finde 

 Sted, samler mange Fugle sig i Flokke, ofte af uhyre 

 Størrelse, saaledes som dette f. Eks. almindeligt ses med 

 Svaler, Stære, de fleste Vadefugle, Ænder, Storke o. m. a. 



Under Flyvningen bevæges Vingerne noget skrue- 

 formet, idet Fuglen, naar Vingen lidt sammenslaaet løftes, 

 først hæver dennes Forrand, medens denne under Ned- 

 slaget drives først ned. Fuglenes Flyvemaade er meget 

 forskellig og for manges Vedkommende saa karakteristisk, 

 at Arten derved kan kendes i Flugten. 



Store Fugle flyver som Regel med langsomme, smaa 

 Fugle med hurtige Vingeslag; større, men smaavingede, 

 Fugle (Alkefugle, Hønsefugle, Ænder) flyver dog med for- 

 holdsvis hurtige Vingeslag. Undersøgelser af Vingeslagenes 

 Hastighed har vist, at f. Eks. Spurve i Almindelighed gør 

 13, Ænder 9, Duer 8, Musvaager 3, Storke og store Ørne 

 knap 2 Vingeslag i Sekundet. Mange store, mest lang- 

 vingede, Fugle viser ofte en ejendommelig sejlende Flugt, 

 idet de kredser og kunstfærdigt manøvrerer i Luften med 

 udspilede, næsten stillestaaende Vinger (Maager, Storke, 

 Musvaager, Ørne, Traner, Suler o. m. a.); bl. Smaafugle 

 er denne Flyvemaade sjelden, findes dog hos Svaler og 

 fremfor alt hos Sejlerne, der har drevet denne Bevægelses- 

 maade til Fuldkommenhed. De fleste smaa Spurvefugle 

 flyver i Hop, idet de efter en Række raske Vingeslag 

 skyder skraat fremad gennem Luften med sammenlagte 

 Vinger; større Spurvefugle, f. Eks. Stære og Drosler, flyver 

 jævnt; ogsaa Spetter flyver i Hop. Endel formaar ved 

 svirrende Vingeslag at holde sig stille i Luften, f. Eks. 

 Lærker, Taarnfalke o. fl. a. Store Flyvekunstnere er f. Eks. 

 Kjoverne, naar de med glimrende Behændighed afjager 

 Ternerne deres Bytte. 



Under Manøvrering i Luften anvendes Halen foruden 

 som Ror tillige som Bremsemiddel, idet den udspiles og 

 bøjes nedad, samtidig med at Vingeslagene føres mere 

 fremad, idet Fuglen ligesom rejser sig i Luften; dette ses 

 særlig tydeligt, naar store Fugle fra Flugten vil sætte sig 

 paa Jorden eller lægge sig paa Vandet, hvor de da ofte 

 tillige dæmper Farten ved at stemme mod Vandet med 

 udspilede Tæer. Opflyvning fra flad Jord eller fra en 

 Vandflade volder mange større Fugle (Svaner, Gæs, Lom- 

 mer o. m. a.) endel Vanskelighed, da de kun efterhaanden 

 kan komme paa Vingerne, idet de løber henad Jorden eller 



