6 



Vandfladen; Alkefugle, Suler o. a. formaar kun at flyve op 

 fra Jorden, naar de kan faa Luft under Vingerne, f. Eks. 

 ved at kunne sætte af fra en Tue, Sten ell. lign. 



I Parringstiden udfører mange Hanner særlige Flyve- 

 kunster, idet de frembringer snurrende, pibende eller 

 brummende Lyd med Vinge- eller Halefjer (Bekkasiner). 

 Under Flugten strækker de fleste eller næsten alle større 

 Fugle Benene bagud, idet de lægger dem hen under Halen; 

 hos de langbenede rager de da langt ud bag denne (Storke, 

 Hejrer). Spurvefugle bøjer dem derimod som Regel fremad, 

 op under Bugen, som oftest skjult mellem Fjerene. 



Svømmeevne er en Egenskab, som Vandfugle af vidt 

 forskellige Grupper har tillagt sig, og den fælles Levevis 

 har medført endel ensartede, ydreBygningsforhold, Svømme- 

 fødder, tæt fedtet Fjerlag o. s. v.; i ældre Tid samledes 

 de derfor i en særlig Orden, Svømmefuglene, nu deles 

 de derimod i flere naturlige Grupper efter deres forskel- 

 lige Oprindelse (Ænder, Lommer, Lappedykkere, Storm- 

 fugle, Aarefodede, Maagefugle og de med dem nærbeslægtede 

 Alkefugle). Endel Fugle, der ikke egentlig er Svømmefugle, 

 kan dog godt svømme lidt, naar Forholdene kræver det, 

 saaledes de fleste Vadefugle; endel af disse har endog 

 særlig godt udviklede Evner i denne Retning, saaledes 

 Blishøns, Rørhøns, Odinshøns, Thorshøns o. a. En endnu 

 højere Grad af Tilpasning efter Livsforholdene er Dykke- 

 evnen, som saadanne Fugle har erhvervet sig, der særlig 

 har stræbt at udnytte det ' rige Dyreliv under Vandets 

 Overflade og paa Bunden; under Dykningen driver nogle 

 Fugle sig frem under Vandet ene ved Vingernes Hjælp, 

 idet de ligesom flyver ned gennem Vandet og blot styrer 

 med de bagudrettede Ben, saaledes som det f. Eks. ses 

 hos Alkefuglene, der derved faar flade Vinger med flad- 

 trykte Armknogler; andre kommer frem hovedsageligt 

 ved Benenes Hjælp, idet de bruger disse som Aarer (Dyk- 

 ænder), medens Vingerne holdes mere eller mindre tæt 

 ind til Kroppen eller højst bruges som Styre- eller Balance- 

 redskaber. Disse Fugle har vænnet sig til at holde Vejret 

 forbavsende længe under Vandet, særlig Lommer og Eder- 

 fugle har naaet vidt i denne Retning. 



Fuglenes Evne til let og hurtigt at kunne skifte Op- 

 holdssted sætter dem i Stand til, i højere Grad end Til- 

 fældet er med andre Dyr, at opsøge de Egne, der under 

 de skiftende Aarstider byder dem de bedste Livsbetingel- 

 ser; de udnytter dog denne Evne i højst forskellig Grad. 



Standfugle i egentligste Forstand kaldes saadanne 

 Fugle, der tilbringer hele Aaret paa samme Sted eller 



