119 



Hjælp indfedtes, særdeles veludviklede. Hovedet 

 stort og ret tykt med tæt Fjerklædning, ofte med 

 Topdannelser. Næbbet meget forskelligt formet 

 hos de forskellige Slægter, snart bredt og langt, 

 snart smallere og kort, og afgiver sammen med 

 Næbneglens Form gode Adskillelsesmærker. Næse- 

 kirtlerne særdeles veludviklede, hvilket sikkert staar 

 i Forbindelse med det dykkende Liv, udbredte højt 

 op over Øjnene, Panden og en Del af Issen, dannende 

 tydelige Indtryk paa Pande- og Issebenene. Halsen 

 ret kort og svær, ikke synderlig bevægelig. Luftrøret 

 hos endel Hanner med Udvidelser, og det nedre 

 Strubehoved kompliceret bygget med større eller 

 mindre forbenede Siderum, Bentrommer. Iris hos 

 de voksne ofte kraftigt farvet, hvid, gul, rød o.s.v. 

 Kroppen kort, bred og kraftig med bredt og fladt 

 Bryst og kraftigt, bagtil bredere Brystben. Benene 

 sidder langt tilbage. Mellemfoden kort og sammen- 

 trykt, Tæerne ganske overordentlig veludviklede 

 og lange, Mellemtaaen og Ydertaaen ofte dobbelt 

 saa lange som Mellemfoden, omtrent af samme 

 Længde, 4de Taa dog ofte lidt længere. Foden 

 bliver saaledes et overordentlig kraftigt Svømme- 

 redskab, der i Forbindelse med den veludviklede 

 Laar- og Skinnebensmuskulatur er vel egnet til at 

 drive Fuglen hurtigt frem gennem Vandet under 

 Dykningen. Vingerne korte, hvælvede, med stive 

 Svingfjer, uden metalglinsende grønt eller blaat 

 Spejl som hos mange Svømmeænder, idet Spejlet 

 som Regel er hvidt, graat eller mangler, o: er ikke 

 særlig farvet. Halen som Regel tilspidset, 12 — 18 

 Styrefjer. 



Fortrinlige Dykkere, der saa godt som ikke bruger 

 Vingerne under Dykningen, men blot holder dem lidt ud 

 fra Kroppen som Støtte- og Styremiddel, idet de alene 

 driver sig frem ved Føddernes Hjælp; de indleder 

 Dykningen med et lille Spring op i Luften, hvor- 



