133 



brunrødt, Forbrystet ikke mørkt brunrødt, men rødligt 

 gulbrunt med endel indblandede lyse Fjerkanter. Ryg og 

 Skuldre mørkebrune med lysere, gulbrune Fjerkanter. 

 Vingerne som hos Hannen. 



Næbbet ret langt og smalt, nærmest som hos Taffel- 

 anden, men uden Antydning af Opadbøjning, og ret højt 

 ved Roden. Farven skiffersort. Næblængde 38 — 42 mm., 

 Bredden 19— 20 mm. Iris hos de gamle Fugle hvid, hos 

 de unge Fugle brunlig. Fødderne blyfarvede med mørkere 

 Svømmehud, Mellemtaaen 52 — 58 mm. lang. Legems- 

 længde 34—40 cm., Vingelængde 18 — 20 cm. 



Den Hvidøjede And er den mindste blandt vore Dyk- 

 ænder, endog paafaldende mindre end Troldanden. Den 

 kendes let paa sine overvejende ensfarvede, mørke, rødbrune 

 Farver paa Hoved, Forbryst og Rygside og paa det derved 

 stærkt fremtrædende hvide Spejl. Fra Troldandens Hun, 

 som den nærmest kunde minde om, skelnes den end- 

 yderligere let ved Mangelen af Top og hvide Fjer om 

 Næbbet; endelig er den hvide Iris, hvoraf Arten har Navn, 

 meget iøjnefaldende. 



Udbredt som ynglende i Middelhavslandene, Mellem- 

 og Østeuropa og i Vestasien til Kashmir, hvor den er 

 meget almindelig; i Rusland yngler den Syd for Moskov — 

 Kasan og er en meget almindelig Standfugl ved det sorte 

 og det kaspiske Hav, i Afganistan og Turkestan. Over- 

 vintrer i Nordafrika ned til Abyssinien og i Sydasien. Ved 

 dens Nordgrænse i Østpreussen yngler den ret udbredt 

 om end faatallig, og overvintrer dér i milde Vintre, men i 

 Holland, Frankrig og England er den kun en sjælden, til- 

 fældig Gæst i Vinter- og Foraarsmaanederne. I Island og 

 Skandinavien viser den sig ikke. 



I Danmark, der jo altsaa ligger betydelig Nord for 

 dens Udbredningszone, har den nu og da vist sig som en 

 tilfældig Gæst, vel nærmest strejfende herop fra Yngle- 

 pladserne Syd for Østersøen. Den er saaledes skudt et 

 Par Gange i Store-Belt, senest blev en gammel Han skudt 

 der i April 1863; ved Wedellsborg paa Fyn blev en Han 

 skudt den 16. 7. 1909. I Hertugdømmerne har den oftere 

 vist sig og angives nu og da at have ynglet der. 



Reden anlægges ved mindre, ferske Søer med rigelig 

 og tæt Vegetation, der udgør Hovedparten af deres Næring. 



