140 



mørke Plet under Øret, den overvejende hvide Underside 

 og de usædvanlig brede, gulbrune Fjerkanter paa Ryg- 

 sidens Fjer. 



Havlitten er en ægte højnordisk Fugl, udbredt som 

 ynglende i Europas, Asiens og Amerikas nordligste Egne, 

 talrigst nord for Polarkredsen, syd for denne oftest i Fjeld- 

 egne over Trægrænsen. Om Efteraaret, naar Kulde og Is 

 tvinger den, søger den sydpaa eller vestpaa til varmere, 

 aabne Have, og om Vinteren viser den sig almindeligt i 

 det øvrige Europa, Mellemasien og i Nordamerika endog- 

 saa ned til den mexikanske Havbugt. Selv i de barskeste 

 Egne paa Spitsbergen og i Nord-Grønland og paa Island 

 yngler den meget almindelig. I det nordligste Skandinavien, 

 særlig i Lapland og Finmarken og i det nordlige Finland, 

 yngler den meget almindelig; i Norge gaar den som Yngle- 

 fugl, om end i ringe Tal, ned til Valders og Dovre. Om 

 Vinteren er den yderst almindelig og talrig ved Vesteuropas 

 Kyster og i Østersøen, men gaar kun i ringe Tal ind i 

 det mellemeuropæiske Fastland; ogsaa ned til Middelhavet 

 gaar den. 



I Danmark er den en ganske overordentlig talrig og 

 almindelig Vintergæst, der allerede kommer i Oktober og 

 November, men først dog viser sig i mægtige Flokke i 

 December og Januar, hvis Kulden bliver strængere; den 

 bliver her da helt ud til April Maaneds Slutning eller 

 længere. Udenfor Yngletiden holder Havlitten som en ægte 

 Havfugl saa godt som udelukkende til ude paa aabent 

 Hav, hvor den, fremragende Dykker som den er, formaar 

 at dykke paa ret dybt Vand, ofte paa 5 — 10 m.; kun ganske 

 undtagelsesvis, tvungen af Forholdene, kan den vise sig 

 i store Indsøer, hvor den da stadig holder til ude paa 

 Midten. Om Dagen nærmer den sig Havkysterne, men 

 søger om Natten atter ud paa Havet. I strenge Isvintre 

 holder den sig flokkevis saa længe som muligt i Vaagerne, 

 travlt optaget af at dykke; først naar disse lukkes, søger de 

 aabent Vand andetsteds. I vore Farvande ses denne meget 

 selskabelige And ofte i store Selskaber, men ogsaa jævnlig 

 i uhyre Flokke, og deres stadig gentagne, ejendommelige 

 Skrig av — av — avlit, hvoraf Navnet kommer, høres viden 

 om. Havlitten er en særdeles livlig og rastløs lille And, 

 der, lidet sky, stadig er i Bevægelse for at søge Føden, der 

 saa godt som udelukkende bestaar af Snegle og særlig Smaa- 

 muslinger, hvormed man ofte finder deres Mave helt fyldt. 

 I Slutningen af April og Begyndelsen af Maj høres den om 

 Natten paa Gennemrejse mod Nordvest til Ynglepladserne. 



