147 



gennem Gestrike, nordlige Dalarne og Vårmland, men den 

 kan træffes ynglende sydligere, f. Eks. ved Venern, Tåkern 

 og i Smaaland. I Finland er den ganske overordentlig al- 

 mindelig ynglende, overalt hvor Skov findes. Til Grønland 

 og Island kommer den ikke. I England er den kun nogle 

 sjældne Gange iagttaget som ynglende, men den er en 

 særdeles talrig Vintergæst der. I Tyskland er den mærke- 

 lig nok ikke helt sjælden som Ynglefugl, saaledes i Meck- 

 lenborg, Pommern, Holsten, Brandenborg og i Østpreussen. 



I Danmark kendes Hvinanden ikke som ynglende, 

 skønt dette efter Fuglens ovennævnte Udbredelse i og for 

 sig langt fra ligger udenfor Mulighedens Grænser; der- 

 imod er den en særdeles almindelig og talrig Vintergæst; 

 den ankommer paa Træk gerne i Oktober og November 

 og ses derefter hele Vinteren gennem til langt ud paa 

 Foraaret; Tilbagetrækket finder Sted i Marts og April; en- 

 del Individer, vistnok mest yngre ikke yngledygtige Fugle, 

 ses helt ud i Maj Maaned og oversomrer endogsaa delvis 

 hos os. Talrigst ses den i strenge Vintre, og den opholder 

 sig da flokkevis i Bælter, Fjorde og Vige, overalt ved 

 vore Kyster; ofte kommer de ind i vore større, ferske 

 Indsøer, hvor de da ses idelig og ihærdigt dykkende, helst 

 paa lavere Vand, idet denne And helst undgaar at dykke 

 paa større Dybder. Føden som hos de andre Dykænder 

 hovedsagelig smaa Muslinger og Snegle samt andre Bund- 

 dyr. Den er ret sky og forsigtig, men i strænge Vintre 

 kan man ved Isvaager komme den ganske nær, naar Sult 

 og Kulde gør den mere tillidsfuld. Naar de flyver, frem- 

 bringer de ved Vingeslaget en ejendommelig klingende 

 Lyd, mindende lidt om Bjældeklang, stærkest hos de voksne 

 Hanner; heraf Navnet. Fanges meget almindeligt i Fiskernes 

 udsatte Bundgarn. 



Reden anlægges som Regel helst i hule Træer, gamle 

 Sortspættereder er meget yndede, ofte højt over Jorden 

 med ganske snever Redeindgang, saa Anden blot kan knibe 

 sig gennem. Reden godt udforet med Dun. Jævnlig ses 

 Reden anlagt paa Træstubbe, under store Sten eller endog, 

 naar bedre Redeplads mangler, paa Jorden, nær Vandet 

 mellem Rør og Siv, under Vidiebuske o. 1. St. I Sverrig 

 og Finland yngler de alm. i højt ophængte Redekasser 

 nær ved Husene, hvor Æggene da kan indsamles. Ungerne 

 styrter sig, kort efter at de er udklækkede, alle paa én 

 Gang ud af Reden ned til Moderen, der venter dem paa 

 Jorden for at føre dem til nærmeste Vand, ofte ad lang 

 og besværlig Vej, da Reden ingenlunde altid ligger nær 

 Søer eller Elve; Faldet synes Dunungerne saa godt som 



10* 



