149 



4. Sortandslægten (Oedémia Fleming). 

 Næbbet bredt, fladt i sin ydre Del, omtrent 

 med parallelle Siderande, længere end Mellemfoden. 

 Næbneglen flad og bred, omtrent af hele Næb- 

 spidsens Bredde. Hannerne med opsvulmet Næb- 

 rod. Fjerklædningen ved Næbroden kort og fløjels- 

 agtig. Farverne overvejende rensorte (Hannerne) 

 eller mørkebrune med et Par lysere Kindpletter 

 (Hunnerne). Halen ret afrundet hos Hunnerne, 

 mere tilspidset hos Hannerne; 14 Styrefjer. Tæerne 

 meget lange med stor Svømmehudflade. Brystbenet 

 med et stort, bagtil helt aabent Indsnit paa hver 

 Side. Udprægede Havfugle, der som Regel kun i 

 Yngletiden viser sig i ferske Vande. De unge Fugle 

 er mindst 2 Aar om at naa Kønsmodenhed. Over- 

 somrer ofte i sydligere eller varmere Egne. 



Slægten indeholder 6 Arter, udbredte i den nordlige 

 Halvkugles kolde og tempererede Egne. To Arter fore- 

 kommer i Danmark, en er funden i de omliggende Lande 

 og kunde derfor mulig træffes her. 



Oversigt over de nordiske Sortænder. 



1. Fjerene paa Næbryggen naar ikke til Næseborene og 

 gaar ikke saa langt frem som Næbsidernes Fjer, der 

 strækker sig langt frem foran Mundvigen. 



a. Vingen uden hvidt Spejl. Vingelængden under 25 cm. 

 1. Sortand (O. nigra). 



b. Vingen med hvidt Spejl. Vingelængden over 26 cm. 

 2. Fløjlsand (O. fusca). 



2. Fjerene paa Næbryggen gaar ud i Højde med Næse- 

 borene og gaar omtrent 3 cm. længere frem end paa 

 Næbsiderne, der er ganske nøgne helt ind i Højde med 

 Mundvigen 3. Brilleand (O. p e rs p i c 1 1 1 ata). 



1. Sortand (Oedémia nigra (Linné)). 



Kuland, Sværten, Sort Himmelhund, Lille Runddykker 

 (Anas nigra Linné). Norsk: Svartand. Svensk: Sjoorre. 

 Tysk: Trauerente. Engelsk: Common Scoter. 



