158 



ligger i samme Plan. Næsekirtlerne store, danner 

 tydelige Indtryk paa Pandebenene. Brystbenet med 

 et stort Indsnit i hver Side af Bagkanten. Rib- 

 benene lange, naar langt bagom Brystbenets Bag- 

 rand. Stor Kønsforskel. Hannerne med meget 

 brogede Farver, bl. a. altid med ejendommelige 

 søgrønne, stive, fløjlsagtige Fjerpartier paa Hovedet. 

 Hunnerne rødbrunlige med sorte Tværpletter og 

 Fjergrunddele. Skulder- og Armsvingfjer ofte ejen- 

 dommeligt formede. Dunklædningen særlig vel- 

 udviklet. 2 — 3 Aar om at blive udfarvede og køns- 

 modne. Fortrinlige Dykkere, der blandt Dykænderne 

 naar højst i Evne til at dykke paa dybt Vand. 

 Havfugle, der yngler ved Havets Bredder paa Skær 

 og Holme, ofte i Kolonier, Æggene graagrønne, 

 forholdsvis faa i Tal, gerne 5—6, sjeldnere 9. 



Udbredte i den nordlige Halvkugles arktiske og sub- 

 arktiske Egne. 7 Arter, oftest udspaltede i 4 Slægter, hvoraf 

 en er uddød (Labradorederfuglen, Camptolæmus 

 labradorius, fra Nordøst- Amerika). I Danmark træffes 

 3 Arter, der ofte, og med Rette, henføres til 2 Slægter, 

 Eniconetta og Somateria, men her dog samles til 

 1 Slægt, Somateria. 



Oversigt over de danske Arter. 



1. Den nøgne Næbhud gaar ikke op ad Panden i lange, 

 smalle eller brede Flige; Fjergrænsen ved Næbroden 

 ret lige, blot med en kort Vinkel paa hver Side. Vinge- 

 længden under 22 cm. 1. Stellers And (S. dispar). 



2. Den nøgne Næbhud gaar paa hver Side langt op ad 

 Panden, enten som en lang, smal og spids eller som 

 en lang, bredt afrundet Flig. Vingelængden over 25 cm. 



a. Spidsen af Pandens Fjerklædning naar langtfra ud i 

 Højde med Næseborenes Bagkant. Fjerklædningen 

 paa Næbbets Sider naar helt ud til eller hen under 

 Næseborenes Bagkant. 2. Ederfugl (S. mollissima). 



b. Spidsen af Pandens Fjerklædning naar ud i Højde 

 med Næseborenes Bagkant. Fjerklædningen paa Næb- 

 bets Sider naar langtfra ud til Næseborene 



3. Konge-Ederfugl (S. spectåbilis). 



