199 



Fjer brune, med rødbrunt Anstrøg foran de blegere Spidser. 

 Halen graa med hvide Fjerspidser. Næbbet gult med sort 

 Negl, c. 50 mm. langt. Kroplængde c. 70 cm., Vingelængde 

 c. 43 cm. Fødderne orangegule. 



Denne Gaaseart, der er let kendelig paa sine hvide 

 og graalige Farver og de to sorte Striber over Baghovedet, 

 er hjemmehørende i Centralasien og Nordindien. 



I Danmark blev et Eksemplar skudt i 1892 i Løgstør- 

 egnen; da Arten imidlertid holdes meget almindeligt i 

 zoologiske Haver, taler dog Sandsynligheden for, at det har 

 været et Individ bortfløjet fra en saadan. Helt usandsyn- 

 ligt er det vel ikke, at det har været et forfløjet Eksemplar; 

 i det sydøstlige Skaane dræbtes saaledes i 1884 fire Gæs 

 af denne Art, komne i Flok.] 



[Svanegaas (Anser cygnoides (Linné)). 



Om Næbroden en hvid Stribe. Pande og Isse graa- 

 brune, gaaende over i en skarpkantet, bred, mørk choko- 

 ladebrun Stribe ned ad Baghalsen. Det øvrige af Hoved 

 og Hals hvide, en brun Streg hen ad Underkæben. Brystet 

 gulbrunligt med brede, lysere Fjerkanter, gaaende jævnt 

 over i den renhvide Bug og Undergump. Rygsiden og 

 Vingerne graabrune med hvidlige Fjerkanter. Kropsidens 

 Fjer graabrune med hvidlige Kanter, opadtil kantede med 

 hvidt. Styrefjerene brungraa med brede, hvide Kanter og 

 Spidser. Næbbet længere end Hovedet, fladt ud mod Spidsen, 

 der har en meget bred Næbnegl; dets Farve sort; ved 

 Næbroden en større eller mindre, overvejende nøgen Knop 

 eller Knude, ofte lidt gullig. Næblængden c. 87 mm. 

 Benene rødliggule. Legemslængden c. 92 cm. Vingen 

 c. 45 cm. lang. 



Denne store Gaas, der er let kendelig paa sin lange 

 Hals, lyse gulbrunlige og hvide Farver og store, brede, 

 ved Roden fortykkede, sorte Næb, er hjemmehørende i 

 Japan og Østsibirien til Ob og Tobol. Den holdes fra 

 gammel Tid tæmmet i Kina og er derfra udbredt mod 

 Vest som Tamfugl. I Europa er den aldrig iagttaget. 



I Danmark blev 2 gamle Hunner, under ikke helt 

 opklarede Forhold, skudte i Kalvebodstrand d. 12. 1. 1918. 

 Da den imidlertid holdes som tam, f. Eks. i Rusland og 

 Sverrig og forøvrigt ogsaa adskillige Steder i Danmark, 

 ligger det nærmest at antage, at de paagældende Individer 

 er bortfløjne fra Fangenskab; deres uskadte Fjer og smaa 

 Pandeknuder, der oftest er større hos Tamfuglene, kunde 

 mulig tyde paa, at de er frivillige Gæster fra Østasien.] 



