106 



forveksles med nogen anden dansk And; den er noget 

 mere højbenet end sædvanligt for Ænder, Gangen bedre 

 og lettere, idet Kroppen holdes mere oprejst; i det hele 

 minder den i Ydre noget om Gæssene og er ofte regnet 

 •for disses nærmere Slægtning, men blandt andet Næbbets 

 og hele Skelettets Bygning anviser den tydelig Plads ved 

 Svømmeænderne. Anseelig og prægtig ser den ud, naar 

 den gaar omkring paa Kysten eller vader i det lave Vand. 



Udbredt som almindelig Ynglefugl fra de britiske Øer 

 og Holland over det tempererede Europa, Rusland, Mellem- 

 og Sydsiberien til Japan, sjælden eller aldrig nord for 

 Polarkredsen. I Sydrusland er den talrig, særlig ved det 

 sorte og det kaspiske Havs Bredder, og ved de asiatiske 

 Saltsøer yngler den i Mængde. Overvintrer i Sydeuropas 

 Middelhavslande, Nordafrika, Nordindien, Sydkina og For- 

 mosa. I Sverrig er den almindelig ved de sydlige Kyster, 

 særlig talrig ved Øland og Gotland, sjælden og faatallig i 

 den botniske Bugt. Langs Norges Kyster ruger den al- 

 mindelig i Skærgaardene .op til Lofoten, nu og da over- 

 vintrende. 1 England er den almindelig som ynglende og 

 overvintrer talrigt der, ligeledes ved Nordtysklands Kyster, 

 medens den sjældnere viser sig inde i det mellemeuro- 

 pæiske Fastland. 



I Danmark ruger Gravanden meget almindeligt saa 

 godt som paa alle Smaaøer og Holme i vore Farvande og 

 ved vore Havkyster, hvor blot Ro og passende Rede- 

 pladser kan findes. 



Trækfugl, der ankommer i Begyndelsen af Marts, saa- 

 snart Isen er borte; enkelte Individer overvintrer dog hos 

 os i milde Vintre. I Begyndelsen eller henimod Midten 

 af Maj anlægges Reden; denne findes saa godt som altid 

 dybt inde i Bunden af Jordhuler, gravede ind i Brinke og 

 Skrænter eller blot i Diger og Gærder, saa godt som altid 

 lige ud mod Havet. Disse Huler, som de godt kan grave 

 selv, bruges Aar efter Aar, men ofte bruger den ogsaa 

 Kaninhuler, Ræve- eller Grævlingeboer, hvor den da an- 

 lægger Reden dybt inde i Rørene, selv om disse ikke er 

 forladte af deres Beboere, af hvilke de i saa Tilfælde 

 mærkelig nok ikke synes at blive forulempede. Nu og da 

 lægges Reden blot under Tjørnebuske, inde under tætte 

 Risbunker eller i Skure, Baadhuse og Udhuse; de benytter 

 gerne kunstigt opførte Redepladser byggede af Tørv og Sten. 

 Naar passende Redeplads ved Havet savnes, bygger de 

 længere fra Vandet, af og til endogsaa forbavsende langt 



