113 



gennem Turkestan og Mongoliet op i Sydøst-Sibirien. Over- 

 vintrer i det sydlige kaspiske Hav, nu og da i Nordvest- 

 Indien og i Middelhavslandene. I Sydsverrig yngler den 

 ikke helt sjælden helt op til Uppland. I Norge er den kun 

 truffet nogle Gange som tilfældig Gæst. I England findes 

 den ikke ynglende som vild, men baade her og i Mellem- 

 Europa har den fra gammel Tid været holdt som halv- 

 tæmmet overalt i Parker og Søer, saaledes at denne Arts 

 naturlige Udbredelse i disse Egne neppe kan udredes, idet 

 forvildede Individer strejfer bort og blander sig mellem 

 de vildtlevende. I Nordtyskland er den saaledes meget 

 almindelig som vild og halvvild. 



Yngler i Nutiden kun meget faatallig i Danmark som 

 vild og synes desværre stadig at aftage i Tal; fandtes 

 saaledes aarlig ynglende i adskillige Søer i Nordsjælland, 

 f. Eks. i Damhussøen, Søborg Mose, Fuglesangsøen, Hjorte- 

 kæret, Gentofte Sø, Lyngby Sø, Strandmølleaaen, Furesø, 

 Søerne ved Hellebæk o. s. v., men er allerede forsvundet 

 fra flere af disse. Mangfoldige Steder holdes den i Dan- 

 mark i halvtæmmet Tilstand. Paa Falster har den ynglet 

 ved Bøtø og paa Lolland i Vesterborg Sø, og den synes i 

 det hele at have været almindeligst i det østligste Dan- 

 mark, vistnok kun sjælden i Jylland, hvor den angives at 

 have ynglet i Vendsyssel i Begyndelsen af forrige Aar- 

 hundrede i Nørøxe Sø. Hvor talrig den har været i tid- 

 ligere Tider, ses af Beretningerne om de oldenborgske 

 Kongers Svanejagter ved Øresundets Kyster, hvor flere 

 Hundrede Svaner kunde nedlægges paa en enkelt Jagt, der 

 afholdtes i den Tid, da Dyrene ikke kunde flyve. Uden 

 særlig energisk Fredning vil denne smukke Art snart være 

 udryddet i Danmark. Fund af Knogler i Køkkenmøddinger 

 og Moser viser, at Arten længe har været bosat i Landet. 



Yngler altid ved ferske Vande, helst i Søer med rige- 

 lig og tæt Bevoksning af Siv og med frodig Bundvegetation, 

 ofte i Skovsøer. Kommer til Ynglepladsen, saasnart Isen 

 er borte, og tager snart fat paa Redebygningen. Reden 

 anlægges helst paa Smaaøer eller blot i Sivholme, altid 

 paa vanskelig tilgængelige Steder; den er meget stor, c. 

 1.5 m. i Tværmaal, bestaaende af store Mængder ophobede 

 Vandplanter, Rør, Siv o. 1.; i selve Reden tørt Græs, Blade 

 og andet, lidt finere Materiale, ogsaa endel Fjer og Dun, 

 hvormed Æggene dækkes, naar Hunnen forlader Reden 

 for at søge Føde. Baade Han og Hun bygger Rede, og 

 Hannen holder sig stadig i Hunnens Nærhed under Rug- 

 ningen, der angives at vare 36—39 Dage. Æggenes Tal 

 som Regel fra 5 til 8, højst 11, men et eller flere er gerne 



R. Hørring: Fugle I. o 



