139 



Næbnegl. Næbbet kort, c. 26 mm., ved Grunden med 

 næsten parallelle Kanter, smallere mod Spidsen. Næb- 

 kanten ud mod Spidsen noget nedad- og indadbøjet, helt 

 skjulende Lamellerne. Fødderne grønlig blysorte med sort 

 Svømmehud. Mellemfoden 34—36 mm., Mellemtaaen 55—57 

 mm. Legemslængden 36— 40 cm.; hos Hannen, med Hale- 

 fjerene, indtil 60 cm.; Vingelængde 20—23 cm. Hunnen 

 endel mindre end Hannen. 



De unge Fugle ligner Hunnen, men det hvide paa 

 Hovedet er stærkt indblandet med graat, særlig paa Struben. 

 Bagryg og Overgump er brunsorte, men uden olivenbrune 

 Fjerkanter som hos Hunnen. Kropsidernes Fjer brungraa. 

 Den unge Han er i denne Dragt allerede kendelig paa et 

 sortebrunt Baand over Forbrystet og graabrunligt Bryst, 

 begge med lysere Fjerkanter. Næbbet uden gullig Plet eller 

 Tværbaand. De er flere Aar om at blive udfarvede og 

 kønsmodne. 



Dunungen er brunsort paa hele Oversiden. Kinderne 

 sorte med skarp Grænse mod den hvide Hage, Strube og 

 Hals; en lille hvid Plet over Øjet, under Øjet og ved 

 Næbroden. Hele Undersiden iøvrigt hvid, blot med et 

 stærkt fremtrædende brunsort Baand over Forbrystet. 



Havlitten er i det hele meget varierende i Ydre efter 

 Køn, Aarstid og Alder, hvilket delvis er begrundet i, at 

 denne And baade for Hannens og Hunnens Vedkommende 

 har en saa fuldstændig dobbelt Fældning, med vidt for- 

 skellig Sommer- og Vinterdragt hos Hannen. Hannens 

 Vinterdragt fældes saa tidligt, at det paafaldende Fænomen 

 fremkommer, at Hannen allerede ved Parringstidens Be- 

 gyndelse har sin rene Sommerdragt. Hunnen har i Som- 

 merdragten olivengraa Fjerkanter paa Skulderfjerene. 



Blandt vore Dykænder er Hannen aldrig til at tage 

 fejl af, kendelig som den er paa de to lange Halefjer, det 

 overvejende renhvide Hoved og den ved Fjerlaget ejen- 

 dommelig høje og butte Pande og Isse. Hunnen er, skønt 

 mindre udpræget farvet, lettest at kende paa det korte 

 ejendommelige Næb, de hvidlige Kinder med den store 



