171 



5—6 Æg, der ligner Ederfuglens, men er mere glinsende, 

 iøvrigt meget variable i Størrelse og Form, som Regel 

 70—80 mm. lange og 46—50 mm. brede. 



Bastarder mellem Ederfugl og Konge-Ederfugl ses nu 

 og da i Grønland, særlig Hannerne viser da en Sammen- 

 blanding af de to Arters Farver og Tegning. 



4de Underfamilie: Skalleslugerne (Merginæ). 



Staar i de fleste Bygningsforhold særdeles nær 

 ved Dykænderne, men er tilpassede til at jage og 

 fange Fisk ved Dykning under Vandet, ikke som 

 Dykænderne blot til Gennemsnadring af Bunden; 

 særlig Hovedets, Næbbets og Halsens Bygning 

 bliver derfor afvigende. 



Næbbet uddannet som Griberedskab, mere eller 

 mindre langt, men altid trindt. Hornlamellerne om- 

 dannede til en Række^ større, meget haarde og 

 spidse, oftest bagudrettede Horntænder langs Næb- 

 randene; i Overkæben findes tillige paa hver Side 

 af Ganen, et Stykke indenfor Randtænderne, en 

 ganske lignende Række meget mindre Horntænder; 

 naar Munden lukkes, gaar Underkæbens Horntænder 

 op4nellem Overkæbens. Næbneglen af Næbspidsens 

 Bredde, kraftig, nedbøjet til en stærk Krog. Næbbet 

 bliver saaledes fortrinlig egnet til at gribe og fast- 

 holde Fisk. Den iøvrigt bløde Næbhud gaar paa 

 hver Side af Panden op i en kort, spids Vinkel. 

 Næseborene nærmere Roden end Næbspidsen. 

 Hovedet forholdsvis lille, men langt og smalt, ikke 

 synderlig tykkere end den kraftige, smidige, lange 

 Hals (15 Halshvirvler), der gør det muligt for 

 Fuglen lynsnart at strække Hovedet ud til Siderne 

 for at snappe Fisk. Svælget meget udvideligt og 

 kan lade endog paafaldende store Fisk passere, alt 

 Forhold der giver Hoved og Hals et Ydre min- 

 dende om Skarvens, hvis Føde og Fangemaade er 

 den samme. Næsekirtlerne smaa, efterlader intet 



