214 



Agerhønen er velkendt af alle; hvidbrogede Individer 

 er ikke helt sjeldne, endog renhvide Eksemplarer ses 

 nu og da. 



Udbredt som Standfugl og Ynglefugl over største 

 Delen af Europa, op til 65" og ned til Mellem-Italien og 

 Mellem-Spanien, over Vest-Asien til Altai, mod Syd til 

 Kaukasus, Lilleasien og Nord-Persien; udspaltet i 8 Under- 

 arter. Paa Island og Færøerne findes den ikke, men i 

 England er den meget almindelig. I Syd-Norge er den 

 forholdsvis faatallig og meget vekslende i Tal, i historisk 

 Tid flere Gange indvandret fra Øst, men har Vanskelighed 

 ved at klare sig i snerige Vintre og dør paa mange Steder 

 jævnligt ud igen. I Sverrig findes den op til 65°, men er 

 kun almindelig i Mellem- og Sydsverrig. I Tyskland er 

 den meget almindelig. 



I Danmark er den en meget almindelig og velkendt 

 Standfugl over hele Landet, særlig talrig i Vestjylland, 

 men de fleste Steder stærkt aftaget i Antal ved for stærk 

 Forfølgelse. Paa Bornholm og flere mindre Øer (Anholt 

 o. a.) fandtes den oprindelig ikke, men er indført i nyere 

 Tid. Mange Steder er udsat Agerhøns af mellemeuropæisk 

 Race, saaledes at Stamformen kun faa Steder findes ren 

 mere. 



Trives særdeles vel overalt paa dyrket Jord, helst hvor 

 lidt Buske og levende Hegn kan yde den lidt Læ, men 

 ogsaa i Klitegne og paa Heder, derimod ikke i fugtige 

 Enge eller i Skov. En livlig og hurtig Fugl, der særlig er 

 i Bevægelse Morgen og Aften. Færdes udenfor Yngletiden 

 i Familieflokke, der først opløses, naar Fuglene tidligt paa 

 Foraaret, allerede i Februar-Marts, skiller sig ud i Par. 

 Særlig i Parringstiden lader navnlig Hannen sit kendte 

 „girrik" høre. Flyver nødigt, fjerner sig helst, løbende med 

 opstrakt Hals, hurtigt bort gennem Græsset; kun pludselig 

 skræmte, flyver hele Flokken med et Skrig og med lar- 

 mende Vingeslag op og flyver hurtigt, men lavt over 

 Jorden, et kort Stykke ligeud og kaster sig da atter. 

 Spredes Flokken ved gentagne Opjagninger, samles den 

 snart atter af den gamle Hane. Ynder Støvbade. Føden alle 

 Slags Frø, Korn, Knopper og Blade, i Hedeegne særlig 

 Bær, men ogsaa Insekter, Orme og Snegle fortærer de, og 

 denne animalske Føde skal navnlig udgøre Ungernes 

 Hovednæring. ' 



Strengt monogame. Reden en Fordybning paa Jorden, 

 kun lidet udforet med Straa eller Løv, særlig i Græs-, 

 Korn- og Kløvermarker. I Maj lægges de hyppigst 12—15 

 ovale, lidt pæreformede Æg. Ikke sjeldent ses indtil 20 Æg, 



