216 



Hoved samt Overhalsen sorte med stærkt grønlig og blaalig 

 Metalglans. Underhals og Forbryst lyst kobberrøde med 

 stærk rødlig Purpurglans, hver Fjer bredt kantet med en 

 sort W-formet Bremme med blaalig Metalglans. Krop- 

 siderne gulligt kobberbrune med brede, sorte Spidser. 

 Bugen mere eller mindre sodsort. Forryggens og Skuldre- 

 nes Fjer med brede, skinnende kobberrøde Kanter, skarpt 

 afgrænsede mod Fjerenes mat sodsorte indre Del, der 

 navnlig paa Skulderfjerene er prydet med en bred, gullig- 

 hvid Ringplet. Baghals og Forryg med smal W-formet 

 Kantbremme. Bagryg og Overgump er, navnlig for de for- 

 længede Sidefjers Vedkommende, ret ensfarvet mørkt 

 kobbenøde. Vingedækfjerene gulbrune med kobberrøde 

 Fjerkanter, særlig brede og fremtrædende paa de store 

 Vingedækfjer. De to midterste Styrefjer olivenbrune med 

 brede, kobberrødlige Kanter og c. 25 smalle, sorte Tvær- 

 baand, bredere mod Fjerspidserne. Totallængden 80—95 

 cm., deraf Halen ca. 50 cm. Vingelængden c. 25 cm.. 

 Mellemfoden c. 7.5 cm. 



Hunnen med uanselige Farver. Fjerene paa hele 

 Oversiden, Vingerne og Kropsiderne mørkebrune med brede, 

 rødbrunlige, graaligt-gulbrunt kantede, tildels mørkvatrede 

 Rande; paa Baghals og Forryg er Fjerene kastaniebrune 

 med rødligt Anstrøg paa de graagullige Fjerkanter, ogsaa 

 oftest med grønlig Metalglans. Struben ensfarvet brunlig- 

 lergul; Brystet graalig-lergult med fin mørk Vatring. De 

 forlængede Styrefjer langt kortere end hos Hannen, de 

 midterste farvede omtrent som Ryggen, med mørke, lyst- 

 kantede Tværbaand. Totallængden 60 — 65 cm., Halen c. 

 30 cm., Vingelængden c. 22 cm. 



Unge Fugle ligner før Efteraarsfældningen meget 

 Hunnen, men kan, foruden paa deres mindre Størrelse, 

 kendes paa deres mattere Farver; Baghals og Forryg far- 

 vede som den øvrige Overside. 



Dunungen er paa Oversiden gullig med rustbrunt 

 Anstrøg og med 3 utydelige, mørke Længdestriber. Issen 

 mørkt rustgullig, Panden med mørkebrun Midtstribe; ved 

 Øret en skarp, sort Plet. Hele Undersiden hvidgul. 



Ædelfasanen er hjemmehørende i Lilleasien og Trans- 

 kaukasien, almindelig i Egnene omkring det kaspiske og 

 sorte Hav op til Volga; den skal allerede i Oldtiden være 

 rndført i Tyrkiet og Grækenland, efter Sagnet af Argo- 

 nauterne, der hjembragte den fra Egnene ved Floden Phasis 

 i Colchis; mulig har den dog været hjemmehørende i 

 Sydøsteuropa. Prægtig og kødfuld som den er, vandt den 

 efterhaanden, nærmest som Tamfugl, vid Udbredelse i 



