217 



Europa og fandtes allerede i Middelalderen som vildt- 

 levende i Mellemeuropa; nu findes den indført baade i 

 Nordamerika, Australien og paa New Zealand. 



Til Danmark kom den i det 16de Aarh. gennem de 

 kongelige Fasanerier; i 1840 udsattes den i Kongelunden 

 paa Amager og siden 1875 paa en Mængde Herregaarde, 

 hvor Æggene udrugedes og Ungerne opdrættedes, før de 

 udsattes i Parker og Skove, hvor de fodredes om Vinteren. 

 I Nutiden har den fra Fasanerierne bredt sig som vildt- 

 levende omtrent over hele Landet, hvor blot passende 

 Lokaliteter findes; den yngler nu med Held i fuld Frihed 

 og har vænnet sig til at taale Vinterens Barskhed. Dog 

 forekommer den næppe nogetsteds mere som ren Race; 

 flere andre asiatiske Fasanarter er nemlig ligeledes i senere 

 Tider indførte i Europa, og ved stadige Krydsninger er 

 Bastarder i stort Omfang fremstillede. De i Danmark 

 forekommende Fasaner er saaledes mere eller mindre 

 Blandinger med den fra Kina stammende 



Ringfasan (P. torquatus Gmelin). 



Noget mindre end Ædelfasanen, som den ligner i Form 

 og Tegning; Hunnerne er vanskelige at skelne, men Hannen 

 kendes bl. a. paa følgende Karakterer: Issen grønlig oliven- 

 brun, hvidlig kantet; om Halsen en bred, renhvid, 

 fortil aaben Ring; Forhals og Forbryst med ganske 

 smalle W-formede Bremmer. Kropsiderne rent hvidgule, 

 hver Fjer med en stor, trekantet, blaalig metalskinnende, 

 sort Spidsplet, Baghals og Forryg straagule, paa hver 

 Fjer er Spidsen og en smal Bremme grønsorte. Skulder- 

 fjerene med brede, kobberrøde Rande, der ved en smal, 

 sort Stribe er adskilt fra Fjerenes overvejende hvidgule 

 indre Del. Bagryg og Overgump overvejende oliven- og 

 askegraa med stærkere eller svagere grønligt Skær. 

 Vingedækfjerene ensfarvet hvidgraa, de store nederste med 

 brede, kobberrøde Kanter. 



De danske Fasaner ligner gennemgaaende langt over- 

 vejende Ædelfasanen, men saa godt som altid har de hvid 

 Halsring; Bagryg og Overgump er olivenbrungraa med 

 grønligt Skær og mere eller mindre indblandet kobber- 

 rødt; Vingedækfjerene oftest lyst graagule o. s. v. Hist og 

 her findes ogsaa indblandet Blod af andre nærstaaende Arter. 



Fasanen er en Skovfugl, der foretrækker Lysninger 

 med frodig Vegetation og tæt, blandet Underskov; ofte 

 holder de til i Skovkanter, tætte Tjørnegærder o. 1.; den 

 er meget sky og lever meget skjult, idet den stadig færdes 

 under Buskene; dog søger den i Morgentimerne, naar der 

 er Fred, ud paa aabent Land for at søge Føde, men er 



