231 



blot en Fordybning, oftest lidt udforet med tørre Blade, 

 Kviste og nu og da med Fjer; den er jævnlig anbragt i 

 Læ bag en Sten eller en Lyngbusk. De 8— 12 Æg lægges 

 midt i Juni; de er lyst rustgule, omtrent, helt dækkede 

 med sortebrune Pletter, der forøvrigt let afvaskes med 

 Vand. Længden 39—45 mm., Bredden 28—31.5 mm. Naar 

 Ungerne er udklækkede, søger Moderen med dem ned 

 til Skovgrænsen, medens Hannerne forbliver i Hederne. 

 Kyllingerne fortærer Insekter og bliver paafaldende tidligt 

 i Stand til at flyve, saaledes at de, pludselig skræmte, flyver 

 til alle Sider for at søge Læ under Sten og Planter, medens 

 Moderen ynkelig simulerer haardt saaret. Midt i August 

 er Ungerne allerede voksne. Om Efteraaret og Vinteren 

 færdes de i større eller mindre Familieflokke og er da 

 i mere afsides Egne ingenlunde sky, men lader sig drive 

 frem flokkevis, idet de hurtigt og behændigt løber hen ad 

 Jorden og kun nødigt flyver op for atter snart at kaste sig. 

 De i Handelen forekommende „Islandske Ryper" til- 

 hører v. ru pestris (Gmelin) og importeres fra Island. 



[En anden nærstaaende skandinavisk Rypeart er Dal- 

 rypen (Lagopus ålbus (Gmelin), L. lagopus Linné), der er 

 endel større og kraftigere bygget (Legemslængden er 38— 45 

 cm.) og navnlig har et større, véd Roden højere Næb, der 

 ved Roden er 12—14 mm. højt, medens Fjeldrypens kun 

 er 8—9 mm. Ligner i Vinterdragten Fjeldrypen, men 

 mangler altid den sorte Ansigtsstribe. I Sommerdragten 

 er Hannens Hoved, Forhals og Forbryst rødbrune med 

 mere eller mindre fremtrædende Tværpletter eller Tvær- 

 vatring; Hagen hvidlig; Hunnen er grovt sort og rustgult 

 tværvatret. løvrigt har den ligesom Fjeldrypen overvejende 

 hvide Vingedækfjer, hvide Svingfjer og mere eller mindre 

 hvid Underside. 



Udbredt over Europas, Asiens og Nordamerikas nord- 

 lige Dele, men mangler i Grønland, Island og paa Færøerne. 

 Ligner i Levemaade endel Fjeldrypen, men opholder sig 

 mere paa Lavlandet og gaar som Regel ikke længere op 

 ad Fjeldsiderne end til Birkeregionen, ligesom den er ud- 

 bredt længere mod Syd; i Sverrig findes den helt ned i 

 Varmland og Vestmanland og forvilder sig nu og da 

 længere Syd paa; findes ogsaa i det nordlige Østpreussen. 



