141 



da den er almindelig i flere Egne af Tyskland og ligeledes 

 er tagen i Sverige, vil den uden Tvivl ogsaa træffes hos 

 os. Den lever paa Gran.] 



4. Stenopsocus Hag. 



Forvingens Rand og Ribbenet behaarede ; i Bag- 

 vingen er Gaflens Rand behaaret. Discoidalfeltet 

 5-kantet og aflangt. Forbindelsen mellem Subradius 

 og Medianen lang. Vingemærket og Subradius for- 

 bundne ved en Tværribbe. 



Oversigt over Arterne. 



Vingemærket bagtil ikke udvidet (Fig. 124 b) . . . 



1. S. immaculåtus. 

 Vingemærket bagtil vinkelformet udvidet (Fig. 



124a) S. stigmåticus. 



1. S. immaculåtus Steph. (Fig. 124 &). Panden brun- 

 lig, Issen lysere med et mørkebrunligt Længdebaand. 

 Palperne bleggule; sid- 

 ste Leds Spids mørk. 

 Følehornene brune el- 

 ler omtrent sorte; de 

 2 inderste Led gule. 

 Brystet ovenpaa ka- 

 staniebrunt. Vingerne 

 glasklare, og Ribberne 

 gulbrune. Bagkroppen 

 hvidlig eller graagul. 

 Benene lyse; sidste pj^ ^^4. Forvinge af Stenopsocus 

 Fodled sort. L. 5—5,5 a stigmåticus (efter Rostock), b im- 

 mm; V. 10—12 mm. maculatus. 



En meget almindelig Art, der kan findes overalt. Den 

 synes at foretrække Løvtræer fremfor Naaletræer. En af- 

 vigende Form, der før har været betragtet som Art, men 

 nu anses for blot at være en Varietet, er Lachlåni 

 Kolbe, der afviger ved, at Vingeribberne er brunlige. Costa 

 mørkebrun. Benene gulbrune; Skinnebenene mørkere mod 

 Spidsen, og Fødderne sorte. Bagkroppen sortegraa med 

 sort Spids, underneden hvidgraa med en sort Længdestreg. 



