136 



formet ordnede, mørke Prikker eller Smaapletter. 



Halvdækvingerne næsten altid helt lyse 



12. obsolétus. 



— Issespidsen smaaplettet; bagved findes en mørk, 

 lige Tværlinie, der sædvanlig er smalt afbrudt i 

 Midten; en mørk Prik indved hvert Øje. Halvdæk- 

 vingerne helt lyse eller med mørke Længdestrøg 

 ll.obtusus. 



1. A. argentåtus Fabr. (Fig. 64 c). Meget bleg. Let 

 kendelig baade ved Størrelse og Farvetegning, særlig ved 



Issens mørke og skarpe Bue- 

 linie og Halvdækvingernes 

 brunlige, smalle Længdelinier, 

 der dog undertiden er noget 

 utydelige. Issen stærkt rundet 

 fortil og ret kort. L. 6V2— 

 7 mm. 



Sjælden; Sydsjælland, Lol- 

 land — Falster og Bornholm, 

 oftest nær Havstrande, Juli — 

 Aug. — Udbredt over Nord- 

 og Mellemeuropa, Sibirien og 

 Turkestan. 



Fig. 64. a Stictocoris Preyss- 

 leri H. Sch.; b Athysanus 

 transversus Fall.; c A. argen- 

 tåtus Fabr. ; d Hoved og For- 

 ryg af A. striola Fall.; e For- 

 krop af A. obtusus Kirschb. 

 c X 6 ; de øvrige X 7. 



2. A.striåtulusFall. Stærkt 

 mørktegnet, næsten altid lang- 

 vinget Art. Issen, Forryggen 

 og Scutellum nærmest sprag- 

 lede af mere eller mindre 

 sammenflydende sorte og gulagtige Pletter og Streger. 

 Halvdækvingerne ejendommelige ved, at de lyse Ribber 

 overalt er mørk- eller sortsømmede, medens det indre af 

 Cellerne forbliver blegfarvet. Ikke sjælden træffes Indi- 

 vider, der er næsten helt sorte, og hvis Overside er fint 

 lysspraglet af gulagtige Prikker og fine Streger. L. 3V«— 

 4V2 mm. 



Temmelig sjælden; Silkeborgegnen, Tisvilde, Juni — 

 Aug. — Har en meget vidtstrakt Udbredeise: Størstedelen 

 af Europa, Tunis, Sibirien, Nordamerika (Iowa). 



