167 



net med mørke Pletter og Linier, af hvilke de mest 

 iøjnefaldende er 3 smalle, sorte Tværlinier ud mod Yder- 

 siden samt en sort Plet paa Spidsen; foran de 3 sorte 

 Tværlinier, omtrent ved Midten, findes en stærkt skraat- 

 stillet Linie; fra Skulderen strækker sig ofte en brunlig 

 Linie langt bagud; mod 

 Spidsen iøvrigt flere 

 brunlige Skygger. L. ca. 

 3 mm. 



Yderst sjælden; en- 

 kelte Stkr. paa Blaabær- 

 ris (Vaccinium myr- 

 t il lus) paa Skovbund i 

 Nærheden af Kongshus 

 ved Silkeborg, Aug. — 

 Spredt udbredt over 

 Mellem- og Nordeuropa. 



Fig. 72. a E. Wallengreni Stål. 



ai Halvvingedække af samme; b Halv- 



vingedække af normalplettet E. sig- 



natipennis Boh. c E. carpini Fourcr. 



a X 16; c X 10. 



2.E.Wallengréni 

 Stål (notåta Curt.) (Fig. 

 72 a og ai). En meget 

 lille Art med gult Hoved, 

 sort Forryg og et stærkt 

 bugtet, mørkt Længdebaand paa Halvdækvingerne. L. 2 mm 



Almindelig paa Timian (Thy mus), men ogsaa paa 

 Skovenge, hvor denne Plante ikke findes. Juli — Septbr. — 

 Nord- og Mellemeuropa samt Sibirien. 



3. E. vittåta Linn. Denne Art er ganske af samme 

 Udseende og har nøjagtig samme Tegning som den fore- 

 gaaende, men er meget større. L. 3 — 3'/« mm. 



Ikke sjælden paa lave Planter i Skove, Juni — Septbr. 

 Særlig kraftige Individer træffes skarevis paa Ranuncu- 

 lus repens paa meget fugtige Steder. — Er spredt ud- 

 bredt over hele Europa samt i Algier. 



4. E. Gérmari Zett. Ensfarvet urent gulgrønlig eller 

 blegt spinatgrønlig, undertiden med rustgulligt Skær og 



