12 



i Udseende, at de færreste paa Forhaand vil tro, at de 

 to Former hører til samme Art, idet navnlig de meget 

 forlængede Halvdækvinger, fuldt færdige Flyvevinger og 

 det stærkt udviklede Bryststykke, der maa afgive Plads 

 for Vingemusklerne, hos den ene Form gør Indtryk af 

 at føre systematisk langt bort fra Formen med stærkt af- 

 kortede eller endog næsten skælformede Halvdækvinger, 

 manglende Flyvevinger og smallere samt ofte anderledes 

 farvet Bryststykke. Den kortvingede Form antages under- 

 tiden for at være Larve eller Nymfe. Overgange fra den 

 ene Form til den anden er sjældne. 



Jo nærmere man kommer én af Polerne, desto flere 

 klimadimorfe Arter finder man, og desto talrigere bliver 

 de kortvingede Individer indenfor selvsamme Art. Under- 

 tiden optræder Kortvingetheden dog kun hos Hunnen og 

 da ganske særligt hos Arter, som lever paa Tagrør (Phrag- 

 mites) og andre Planter, der normalt vokser i Vand eller 

 paa meget fugtig og sumpet Bund; hos saadanne Arter 

 er Hannen altid fuldtvinget og flyvedygtig. Hos os er det 

 navnlig de fugtighedselskende Fulgorider, som viser sig 

 klimadimorfe. 



Med Hensyn til den nordpaa tiltagende Klimadimor- 

 fisme blandt Cikaderne har J. Sahlberg (1871) bl. a. an- 

 ført, at 35 pCt. af disse Insekter i Torneå Lapmark, 

 20 pCt. i Skaane og knap 1 pCt. i Afrika er dimorfe. 

 Dette viser klart, at det er klimatiske Forhold, der be- 

 tinger denne Dimorfisme, som altsaa maa være ret natur- 

 bunden. 



Med Kortvingethed hos Cikader følger gerne fortrin- 

 lig Evne til at kunne hoppe; omvendt er f. Eks. Typhlo- 

 cybinerne, der gennemgaaende er gode Flyvere og saa 

 godt som aldrig kan fremvise kortvingede Former, næsten 

 helt berøvede Evnen til at kunne foretage virkelige Hop 

 eller Spring, Kortvingetheden træffes særlig hos Arter, 

 som lever paa Enge og græsbevoksede, ikke for tørre 

 Marker, men aldrig blandt dem, der opholder sig paa 

 Træer og høje Buske. 



