33 



Fuldt udviklede Halvdækvinger med mørk Tegning som 

 vist paa Fig. X f cf. Forskinneben sædvanlig med en 

 mørk Ring foran Spidsen. Q lysere ende/. L.: Kortvinget 

 Q 5 mm, langvinget cf 6— 7 mm. 



Sjælden. Lindum Skov, Tisvilde Juli— Aug., Ryget 

 ved Værløse Aug., Bangsebro Skov paa Falster. — Ud- 

 bredt fra det mellemste Europa til det nordligste Skandi- 

 navien; desuden i Nordafrika og Vestasien. 



2. D. pulchélla Curt. (Minki Fieb.) (Fig. 14 B). I a'lt 

 væsentligt som foregaaende Art, fra hvilken den sikrest 

 adskilles ved de i Oversigten nævnte Karakterer. Den er 

 noget større. Q er undertiden ensfarvet bleggul. L.: Kort- 

 vinget Q 5V2— 6 mm, langvinget c/ 7— T'/s mm. 



Synes at være noget hyppigere og forekommer navn- 

 lig nær Havstrande: Fanø, Ranum, Pandrup, Strib, Bogø; 

 findes hyppigst i Aug. — Udbredelse: Mellemste og nord- 

 lige Europa samt Turkestan. 



2. Euides Fieb. (Euidella Put.). 

 Af Størrelse, Form og Farvetegning meget lig 

 en Delphax, men let adskilt ved følgende Kende- 

 mærker: Inderste, ikke udfladede Følehornsled be- 

 tydelig kortere og ikke saa langt som 2. Led; 

 Panden meget smallere; Issen en Smule længere 

 end bred; Skinneben og Fødder tyndere. Klima- 

 dimorf; langvingede Q Q. yderst sjældne. 



Ligeledes ved Søbredder og Havstrande og hyppigst 

 paa Tagrør. 



1. E. speciosa Boh. (Fig. 6 og 15). Smudsigbleg, ofte 

 med svagt grønlig Tone, mere eller mindre mørktegnet 

 <særlig (f). Forryg og Scutellum langs Midten hvidlige 

 eller dog meget lysere end mod Siderne. Den langvingede 

 cf med mørk Tegning paa Halvdækvingerne omtrent som 



A. c. Jensen-Haarup: Cikader. 3 



