14 



sende, ordnede i lodrette Tværrækker. Tænderne 

 kegledannede, krumme. Ganetænder mangler. 



1. Staalormen (Anguis fragilis Linn.) 



Totallængde 320—400 (459) mm. Hovedet ikke tydelig afsat 

 fra Kroppen, Snuden kegledannet, stumpt afrundet; Øjnene 

 smaa, Øjelaagene tydelige, beklædte med smaa Skæl. Øreaab- 

 ning ikke synlig*). Halen mindst ligesaa lang som Hoved 

 og Krop tilsammen. Paa Hovedet fremtræder af tydelige Skjolde: 



Fig. 9. Hoved af Staalorm (Anguis fragilis). 



et Nakkeskjold (Fig 9 o), et Par Isseskjolde (p), et stort Mel- 

 lemisseskjold (ip), og et Pandeskjold (f)\ iøvrigt er Hovedet 

 klædt med Skæl eller Smaaskjolde. Kroppens og Halens Skæl 

 glatte, de midterste paa Ryggen -og Bugen brede, sekssidede; 

 24—28 Skæl omkring Midten af Kroppen. Farven er hos den 

 voksne paa Ryggen lysere eller mørkere brun, eller broncefarvet, 

 Bugen mørkt blygraa eller mere eller mindre sortagtig, ofte med 

 fine mørke Længdelinier. Nogen sikker ydre Forskel mellem 

 Han og Hun kan næppe fastslaas, hverken i Legemsformen eller 

 Farven. Ofte er dog Hunnens Hoved forholdsvis finere, og 

 Bugens Farve gerne sort. Derimod er Ungerne ejendommelig 

 og meget smukt farvede: Ryggen er sølvglinsende graalig, el- 

 ler lyst isabellafarvet, med en fin sort Stribe langs Midten, 

 begyndende om en Plet i Mellemissepladen (Parietalorganet) 

 og i Regelen rækkende til Halespidsen; Sider og Bug dybt 

 sorte. Allerede i Løbet af det første Aar ændrer denne Farve 

 sig; Bugens dybe sorte Farve bliver mere blaasort med Længde- 



*) Hos danske Eksemplarer er vist hidtil aldrig iagttaget Øreaabning (Tromme- 

 hindel, men en Varietet (colchica) har Øreaabningen normalt synlig som en 

 ganske fin Spalte; denne Varietet har spredte lyseblaa Pletter paa Ryggen. 



