19 



1. Hugormen (Vipera berus Linné). 

 (Pelias berus Merrem.) 



Snuden bredt afrundet eller afskaaren, med fremtrædende 

 Snudekant. Øjet er almindelig noget større hos Hannen end 

 hos Hunnen, dets lodrette Diameter omtrent saa stor som 

 dets Afstand fra Munden. Snudeskjoldet ikke eller kun lige 

 synligt fra oven. Af Skjolde træder sædvanlig frem et Pande- 

 skjold og to Isseskjolde, samt et Skjold over hvert Øje; dette 



Øjenbrynskjold 

 kan berøre Pan- 

 deskjoldet, men er 

 sædvanlig skilt 

 fra dette ved en 

 Række af 2—4 

 Skæl. Som Regel 

 een Række Skæl 

 mellem Øjet og 



Overlæbeskjol- 

 dene. Næseboret 

 i et Skjold, om- 

 trent af Øjets 

 Størrelse, ved et 

 andet Skæl skilt 

 fra Snudeskjoldet. 



Tindingegnens 

 Skæl almindelig 

 glatte. Skællene paa Kroppen i 21 (19 — 23) Længderækker, 

 stærkt kølede, undtagen i den yderste Række mod Bugskin- 

 nerne, hvor de kan være glatte. Bugskinnerne 132 — 150 (alm. 

 137—147) hos Hannen, 132-158 (alm. 140—150) hos Hunnen; 

 Gatpladen udelt; Haleskinnerne 33—46 Par (alm. 35—40) hos 

 Hannen, 24—38 (alm. 28—33) hos Hunnen. 



Hugormens sædvanlige Længde som udvoksen er 50 — 70 cm ; 

 undtagelsesvis naar Hunnen en Længde af 80, mulig endog af 



Fig. 10. Hoved af Hugorm (Vipera berus). 



r Snudeskjold; so Øjenbrynskjold; / Pandeskjold. 



Paa det afbildede Eksemplar er Isseskjolde ikke 



udviklede, og der er 2 Rækker Smaaskæl mellem 



Øjenbrynskjoldet og Pandeskjoldet. 



Totallængden, medens Halen hos Hannen er Ve — 1 h- 



Grundfarven varierer gennemgaaende meget mere end Af- 



2* 



