22 



og Sibirien til Stillehavet, samt i den nordlige Del af Sydeuropa. 

 I Alperne gaar den op til 2—3000 Meter over Havet, i Norges 

 Fjældegne op i Birkeregionen, hvor den kan være ret talrig. 

 I Danmark er den meget almindelig i Jylland, især i Hedeegne, 

 i Vildmosen o s. v. ; mere lokal paa Øerne, hvor den imidlertid 

 kendes fra de fleste af de større. 



2. Familien Snoge (Colubridæ). 



Overkæbebenet langt, i hele sin Længde udrustet 

 med Tænder, af hvilke ingen er Gifttænder. Ganeben 

 og Vingeben som Regel med Tænder. Hovedet oven- 

 paa beklædt med regelmæssige Plader. Legemsformen 

 smækker. 



1. Slægten Snog (Tropidonotus Kuhl). 



Overkæben med 18 — 40 Tænder, de bageste længst. 

 Underkæbens Tænder omtrent lige lange. Hovedet 

 sædvanlig tydelig afsat fra Halsen; Øjet med rund 

 Pupil. Skællene oftest kølede og med 2 fine Gruber 

 i Spidsen, i 15 — 33 Rækker; Bugskinnerne rundede; 

 Haleskinnerne i 2 Rækker. Nedre Tornudvækster (Hypa- 

 pofyser) udviklede i hele Hvirvelsøjlens Længde. 



Talrige (nogle og halvfjerdsindstyve) Arter, i alle Verdens- 

 delene. I Europa 3 Arter, af hvilke een i Danmark. 



1. Snogen (Tropidonotus natrix Linné). 



Hovedet langstrakt, tydelig afsat fra Halsen, Øjet middel- 

 stort, for største Delen synligt ovenfra; Snudeskjoldet synligt 

 ovenfra, meget bredere end højt; (alm.) 1 Skæl foran, 3 bagved 

 Øjet; 7 Overlæbeskjolde, det 3die og 4de berører Øjet; Skællene 

 stærkt kølede, kun i den yderste Række med svag Køl eller 

 glatte, i 19 Længderækker. 157—190 Bugskinner; Gatpladen 

 delt; 58—88 Par Haleskinner. Voksne Eksemplarer naar sæd- 

 vanlig en Længde af 70— 82 cm ; fra Norge og Sverige anføres 

 dog Eksemplarer paa 120—141 cm } g fra Sicilien et paa 158 cm , og 



