56 



Hannen kendes fra Hunnen ved sine meget kraftigere For- 

 lemmer, større Svømmehud, noget kortere Krop og især ved 

 at have en sort Stribe, bestaaende af smaa fine Hornspidser, 

 paa den indre Overside af de tre inderste Fingre og den indre 

 Haandrodsknude (Fig. 33). Dette Udstyr findes altid i For- 

 plantningstiden,men ogsaa ofte langt senere, helt ud paa Efteraaret. 



Kvækkepose mangler. Hannen er 

 mindre end Hunnen. Denne skal kunne 

 naa en Længe af 180 mm fra Snuden til 

 Bagenden af Kroppen; det største danske 

 Eksemplar i Zoologisk Museum, maaler 

 dog kun 96 mm . Den er Europas største 



Springpadde. Fig . 33. Haand af Skrub- 



Skrubtudsen er et udpræget Landdyr ; tudse (Bufo vulgaris)j 

 om Dagen holder den sig som oftest H med de sorte Stri . 

 skjult, undtagen i mørkt og regnfuldtVejr ; ber af smaa Hornspidser, 

 ellers kommer den frem ved Solnedgang 



for at tage Insekter, Snegle og Orme, som den fanger ved Hjælp af 

 sin Smæktunge. Den kravler eller hopper i korte Sæt. Kun i 

 Parringstiden opholder den sig i Vandet, hvor den svømmer 

 godt. Ungerne er mindre lyssky og træffes ofte talrig ved høj- 

 lys Dag i fugtig Skovbund eller paa lignende skyggefulde Steder. 

 Begge Køn overvintrer paa Land i Jordhuller, under Trærødder 

 og lignende Steder, hvor de er beskyttede mod Frosten. Tidlig 

 om Foraaret, omtrent samtidig med vore almindelige Frøer, gaar 

 den af Vinterkvarteret, men Forplantningen begynder altid nogle 

 Dage senere, hos os i Almindelighed i den første Halvdel af 

 April, sjældent sidst i Marts. Saa samles Skrubtudser i stort 

 Antal i Smaadamme, Vandhuller og Grøfter, hvorfra man hører 

 Hannens høje „trillende" Stemme, der noget minder om en lille 

 Hunds Gøen i Afstand. Under Parringen sidder Hannen paa 

 Ryggen af Hunnen; med sine Fingre indborede i dennes Arm- 

 huler omklamrer han hende saa fast, at det er vanskeligt at 

 skille Parret ad. Paa mange Steder er Hannerne langt talrigere 

 end Hunnerne, og man ser da tidt, at Hanner, som ikke har 

 faaet nogen Mage, efter Slutningen af den egentlige Forplant- 

 ningstid svømmer urolig om, griber og omklamrer Frøer eller 

 andre Tudsearter, undertiden endog Fiske, eller en Stang, som 

 man stikker ud til dem. 



Æggene lægges langsomt, i Løbet af nogle Timer, i 2 

 Strænge, som kan være ca. 3 Meter lange; med sine Bagfødder 

 hjælper Hannen til med at trække dem ud, og befrugter Æg- 

 gene ved gentagne Gange at udtømme sin Sæd over dem. 



