83 



hos os ikke sikkert; men i sydlige Lande falder den omtrent 

 3 Uger senere end den foregaaende Arts. Parringen foregaar 

 som hos denne, men varer meget kortere, og udføres helst 

 om Natten. Æggene danner en Klump, som ikke flyder. For- 

 vandlingen skal som Regel være afsluttet i Juni — Juli. 



Haletudsen ligner „ 



en Del den grønne '/$**'* I 



Frøs ; den har meget 

 tydeligt Sideliniesy- 

 stem: en Slynge gaar 

 over Næseboret, om- 

 kring Øjet tilbage til H" 



Næseboret; en anden „. nrt ,_, . . . rc . . f . . - N 

 Linie begynder bag F,g - 70 - Ha,etudse af Spnngtoen (naturi. St.). 



Øjet og deler sig i en øvre Gren til Begyndelsen af den øvre Ha- 

 lebræmme, og en nedre til midt paa Siden af Halen; en lille 

 S-formig Gren gaar ned bag Øjet, og en Linie omkranser den 

 ydre Gælleaabning. Ovenpaa er Farven brun eller rødbrun, med 

 mørke Pletter; Siderne med gyldne runde Pletter og et brunt 

 eller rødligt Net. Undersiden hvid med metalliske eller perle- 

 moragtige Pletter; Struben lyserød. Halen lysebrun, Bræmmen 

 graahvid, begge med mørke Pletter. Maksimallængde ca. 59 mm . 

 Springfrøen kendes i Europa fra Frankrig, Schweiz, Italien 

 og den græske Halvø, Østerrig-Ungarn og pletvis (meget lokal og 

 fra faa Steder) i Tyskland; gennemgaaende hører den Slettelan- 

 det til, om den end kan gaa — endda ret højt (ca. 1300 Meter) — 

 op i Bjærgene. I Danmark er den hidtil kun kendt fra Fænø og 

 forskellige Egne af Fyen, Langeland, Falster, Sydøstsjælland 

 og Bornholm (bl. a. lyngklædte Bakker („Paradisbakken") ved 

 Nexø). Om dens eventuelle Forekomst paa Halvøen foreligger 

 hidtil intet. 



