135 



og midterste, skovbevoksede Del, fra Kolding til Skive og 

 Aalborg; derimod mangler Angivelser om dens Forekomst 

 nord for Lim^orden. Subfossil kendes den fra den under- 

 søiske Mose i Frihavnen, en Mose ved Bjørnstrup (Refs- 

 næs), Meilgaard Køkkenmødding, en Støvaflejring ved 

 Øxnebjærg samt fra Kildekalk. De to førstnævnte For- 

 mer er fundet hist og her sammen med Hovedformen, 

 albina ved Mølleaaen, Holsteinborg, Eskemose, Maribo, 

 Lohals, plicifera ved Sorgenfri, i Omegnen af Fursøen og 

 paa Møen, dextrorsa i Charlottenlund. Denne Art holder 

 næsten udelukkende til i Bøgeskove, hvor den kan træffes 

 siddende i stor Mængde paa Bøgestammerne, ofte højt 

 oppe; sjælden findes den paa Ask og Bævreasp. Hen paa 

 Slutningen af Sommeren skal den lægge 10—12 hvidlige 

 Æg, der er meget store i Forhold til Dyret, nemlig 2 mm 

 i Diameter. Efter en Snes Dages Forløb kommer Un- 

 gerne ud af Ægget; de er udvoksede efter 2 Aars Forløb. 



2. Ålinda (Adams) Boettger. 

 Oversigt over Arterne. 



Med smaa Folder baade paa Mundingens Yder- 

 rand og i Interlamellar-Rummet. Skallen slank. 

 Øvre Lamel og Spirallamellen kun adskilte 

 ved et kort Mellemrum 2. C. plicåta. 



Mundingen større, uden Smaafolder eller kun 

 med saadanne i Interlamellar-Rummet. Skal- 

 len mere buget. Øvre Lamel og Spirallamel- 

 len længere fjernede fra hinanden. 3. C. bi plicåta. 



2. C. plicåta Draparnaud. (Fig. 117). Dyret forholds- 

 vis lille, bagtil lidet afsmalnet, afrundet, brungraat eller 

 sort, sjælden lysegraat af Farve; Ryg og Hoved mørkere 

 end Siderne. Saalen lysegraa. — Skallen tenformet, slank, 

 svagt glinsende, gullig— rødlig hornfarvet. De 12—14 Vin- 

 dinger, hvoraf Skallen bestaar, er svagt konvekse, de 3 

 øverste glatte, de øvrige fint ribbede; Nakken har de 

 groveste Ribber. Paa de øvre Vindinger er enkelte Rib- 

 ber hvide i hele deres Længde, paa de nedre Vindinger 

 kun paa den under Sømmen liggende Del, derved bliver 

 Skallen hvidspættet. Nakkekøl og Nakkefure veludviklede. 

 Mundingen pæreformet, forneden med en rendeformet 

 Udskæring, der indadtil fortsætter sig i Basalrenden. 



