157 



mellen 7^). Paa Ganen, omtrent lige ud for Gane- 

 vinkelen, udspringer en lamelformet Tand, der 

 som Regel er kraftig udviklet, den øvre Ganetand 

 (øvre Palatal-Fold, G3). Over denne kan der, i 

 den øvre Mundbugt, findes et Par tandformede 

 Fortykkelser af Ganevalken, øvre og nedre Gane- 

 knude (Suprapalatal-Folderne, G^ og Gg), og under 

 nedre Ganetand 1 , sjælden 2 — 3 Kalkknuder, 

 Basalknuderne (Infrapalatal-Folderne, Gg, G^ og Gg). 

 En sjælden Gang træffer man ogsaa, indskudt 

 mellem øvre og nedre Ganetand, en ganske lille 

 Tand (Interpalatal-Folden G^). Paa Grænsen mel- 

 lem Ganevæg og Skalakse, men nærmest ved Akse- 

 siden sidder hos flere Arter en veludviklet Tand, 

 Basaltanden (Basal-Folden, B), — Medens der hos 

 andre Slægter af Fam. Pupidae paa Aksen kan 

 findes andre Tænder end den store Aksetand A^, 

 nemlig en øvre Aksetand (Supracolumellar-Lamel, 

 i4j) og en nedre Aksetand (Subcolumellar-Lamel, 

 ^43), er dette ikke Tilfældet med denne Slægt, 

 allerhøjest kan der ved Grunden af Basaltanden 

 sidde en lille Knude. 



Disse Tænder findes som Regel ikke alle hos 

 nogen enkelt Vertigo; den Art, der har de fleste, 

 er V. antivertigo, der kan have V^, 2> 3> 4 — ^(2) — 



"" ^l» 25 3» 4> oJ 6> 7* 



Dyret er lille, smalt og tilspidset bagtil. Det 

 bærer Huset skraat bagudrettet, men kan i de 

 fleste Tilfælde ogsaa rejse det lodret op. Kæben 

 er buet, hos enkelte Arter næsten glat, hos andre 

 med ret tydelige Længdelinier, den skærende Rand 

 ofte med et svagt fremragende Parti i Midten. 



