179 



Fig. 149. Mo- 



dicellaavena- 



cea, X7. 



bestaaende af 7—8 konvekse Vindinger. Sidste Vinding 

 svagt affladet og lidt sammentrykt nedadtil, Basis dog af- 

 rundet, uden Køl. Navlen snæver, næsten spalteformet. 

 Mundingen aflang oval, afrundet ved Basis 

 og med tilbagebøjet, hvidlig Mundrand. Nakke- 

 valk og Ganevalk findes ikke. Tændernes 

 Antal 7; disse staar dybt inde i Mundingen. 

 Af de 2 paa Mundvæggen siddende er Væg- 

 tanden lang og lidet fremragende i Modsæt- 

 ning til Vinkeltanden, der gaar helt frem til 

 Enden af Mundranden (Yderranden). De 2 

 Aksetænder sidder tæt sammen højt oppe 

 paa Aksen. Paa Ganen findes 3 Folder, af 

 hvilke den øverste er lidet udviklet og kort, 

 de to nedre derimod lange. Længde 5—7 mm. 

 Bredde 2—2^/2 mm. 



Denne Art ynder Kalkbund og Varme; 

 den er meget almindelig paa Gotland, Øland 

 og omkringliggende Øer; desuden findes den i Øster- og 

 Vestergøtland. Ifølge Angivelse af Mørch skal den være 

 funden af Beck paa det sydlige Bornholm under Kalk- 

 sten. Alle senere Undersøgere benægter dog, at den fin- 

 des der (Westerlunds Angivelse om, at H. Sell har fundet 

 den paa Bornholm, skyldes en Fejltagelse fra Westerlunds 

 Side). Det er dog ikke helt usandsynligt, at den kan fin- 

 des paa Bornholm. Subfossil kendes den ikke her fra 

 Landet. 



[Torquilla fruméntum Draparnaud. Skallen æg- 

 formet -cylindrisk, lys hornfarvet. Vindingernes Antal 

 9^/2. Mundingen halvoval, med hvid, tilbagebøjet Mund- 

 rand; Ganevalk veludviklet. Tandbesætning som hos fore- 

 gaaende, dog med 4 lange Folder i Ganen. — Arten ynder 

 Kalkbund og Varme. Et halvforvitret og noget ituslaaet 

 Eksemplar af denne Art er taget af H. H. Schou i Kilde- 

 skoven ved Gentofte sammen med andre forvitrede Snegle- 

 skaller; det er større end den typiske, i Tyskland fore- 

 kommende Form, der kun maaler 8 mm i Længden, me- 

 dens det danske har en Længde af 9^/2 mm, en Bredde 

 af 3^/3 mm. Da denne Art nærmest er sydeuropæisk 

 (den gaar dog op til Harzen), er der Grund til at være 

 varsom med at henregne den til den danske Fauna]. 



12* 



