195 



med den korte Mundvæg. Skaloverfladen næsten glat 

 eller fint stribet med Undtagelse af sidste Vindings yder- 

 ste Del, der efter sidste Vækststandsning bliver stærkt og 

 uregelmæssig rynket. 13M2— 17 mm x 8— 9 mm. 



6. gråcilis Alder. Tyndskallet, bleggul, omtrent cy- 

 lindrisk, med stumpt Spir og konvekse Vindinger. Længde 

 15 mm, Bredde 6^/2 mm. Dronninggaard Have (O. Mørch). 



7. subélegans Westerlund. Skallen meget sipal, 

 langstrakt, fint stribet, blegt ravfarvet, med 3 Vindinger; 

 den sidste lang, smal, nedadtil udtrukket, med parallele 

 Kanter; næstsidste Vinding konveks, opadtil kegleformet. 

 Sømmen meget skraat stillet; Mundingen aflang, nedadtil 

 udvidet; Aksesiden næsten ret. Længde 7 mm. Bredde 

 3 mm; Mundingens Længde 5^/2 mm. Odense (H.Lynge). 



8. récta Baudon. Skallen regelmæssig, oval-kegle- 

 formet, med kort Spir; næstsidste Vinding ikke videre 

 hvælvet og mindre end hos Hovedformen. Sidste Vinding 

 oventil affladet, særlig under Sømmen; denne er ikke vi- 

 dere dyb og meget lidt fremtrædende. Mundingen lang- 

 strakt, indvendig ofte med en hvidlig Kalkbelægning og 

 med Perlemorglans. — Enkelte Individer har Mundingen 

 udvidet forneden ved Akseranden og Yderranden svagt 

 ombøjet, saaledes som det ret hyppig er Tilfældet hos 

 Limnæerne. Samtidig optræder der paa Aksen en fin 

 hvid, fremspringende Lamel, og Mundingens Akseside 

 bliver kantet. Skaloverfladen er groft og uregelmæssig 

 stribet og Farven bleggul— graalig (f. dånica n., Fig. 161). 

 Vordingborg (R. H. Stamm). 



9. sinistrorsa. Skallen venstresnoet. Østre Anlæg 

 (Kjøbenh.). 



Formerne 7 og 8 nærmer sig stærkt tilSuccinea éle- 

 gans Risso, som er ret almindelig i Mellem-, Syd- og Øst- 

 europa, men som ikke med Sikkerhed kendes fra Norden *). 

 Denne Snegl, der har en voksgul, langstrakt kegleformet 

 Skal med lige Spir, meget skraat stillet Søm og særdeles 

 langstrakt Munding med en fin, hvid Lamel paa Aksen, 

 synes ikke i anatomisk Henseende at afvige fra S. pfeiff'eri, 

 ligesom der ogsaa i Skalform synes at være flere Over- 

 gange mellem de to Arter. A. C. Johansen angiver S. 

 elegans her fra Landet, men ikke S. pfeifferi. Det beror 

 sikkert derpaa, at denne Forfatter, ligesom enkelte andre, 

 anser den sidstnævnte for en Varietet af S. elegans. 



S. pfeiff'eri er endnu nøjere knyttet til Vand end fore- 

 gaaende Art; den træffes ofte paa flydende eller rodfæ- 

 stede Vandplanter, der helt er omgivet af Vand. Man kan 



•) I Steenstrups Samling findes nogle Eksemplarer af S. elegans fra Jyl- 

 land, men uden nærmere Stedsangivelse, hvorfor man ikke kan tillægge 

 V disse Eksemplarer nogen videre Betydning. 



13* 



