48 



Parti, en Fortsættelse af Skallens Conchinlag. Mundran- 

 den lige, skarp og rødlig. — Skalfarven gullig eller, naar 

 Dyret lever paa meget fugtige Steder, grønlig. De først 

 dannede Vindinger forsynede med fine, spiralformet ord- 

 nede Punktrækker; Tilvækststriberne svagt udviklede. 

 Skallen derfor glat undtagen inderst ved Sømmen, hvor 

 en Række smaa Tværfolder gør Sømmen kreneleret. — 

 Største Bredde 4—5 mm. Højde 2^/2—3 mm. 



Man træffer sjælden denne ret livlige og smukke Snegl 

 i den varme Del af Aaret; først i Slutningen af September 

 og i Oktober begynder den at blive almindelig, og fra nu 

 af ser man den hele Vinteren igennem under Tøvejr og 

 tillige tidlig om Foraaret. Den er lidet følsom for Kulden, 

 derimod ømfindtlig for Varme og Tørke. De 8—15 ovale— 

 kuglerunde, klare Æg lægges i Tidsrummet September til 

 Februar; deres Udklækning tager godt en Maaned. I den 

 varme Tid vokser Ungerne kun lidt, om Efteraaret tiltager 

 de derimod rask i Størrelse; det følgende Foraar dør de. 

 Dyrenes Levetid er altsaa 1 — \^U Aar. — Denne Art findes 

 overalt her i Landet i Skove og Haver; den er funden 

 subfossil i vore Tørvemoser. 



2. Conulas Fitzinger. 



Skallen er lille, tynd og gennemskinnelig, horn- 

 farvet, kugleformet-topformet eller lav kegledannet. 

 Vindingerne er talrige, langsomt tiltagende, Mun- 

 dingen skæv halvmaaneformet og Navlen meget 

 snæver eller manglende. 



Dyret har en tredelt Fodsaal, tydelig Fodsøm 

 og spalteformet Halekirtel. Kønsaabningen ligger 

 langt fortil, lidt bag højre Øjestilk. Kæben er 

 oxygnath, undertiden dog med Antydning til fine 

 Lister. Radula har trespidsede Central- og Side- 

 tænder, tospidsede Randtænder. Parringslemmet 

 har ved Grunden et rørformet Vedhæng; Sæd- 

 gemmet er rudimentært. 



