52 



gen. Hos Arter med klare Skaller ser man der- 

 for udefra to Linier, hvoraf den ene betegner det 

 Steå, hvor Væggen slutter til foregaaende Vinding 

 udadtil (den egentlige Søm), den an- 

 den det indre Sammenstødssted. Det 

 Fie. 45. Kæbe af ^^ ^^^^® *^ Linier begrænsede „Søm- 

 H. ceiiaria, X 25. baand" Strækker sig lige fra Skallens 

 Top til dens Munding. 



Dyret er smalt, langstrakt, med lang forreste 

 Underkropsdel („Hals"). Hudvorterne er lidet frem- 

 trædende, smaa og tæt stillede. Genitalfurer og 

 Nakkefurer veludviklede. Køns- 

 aabningen sidder langt tilbage, 

 neden under eller kun lidt foran 

 Aandehullet. Paa Spidsen af Bag- 

 kroppen ses en Længdespalte, 

 hvori munder en Slimkirtel ; denne 

 kan være rudimentær hos nogle 

 Arter. Fodsaalen er tredelt. Kæ- 

 ben er oxygnath (Fig. 45). Radula 

 (Pig. 14) har forholdsvis faa Tæn- 

 der i hver Tværrække. Cen- 

 traltænderne er trespidsede, Side- af H^cdfarfa' -Te- 

 tænderne to-trespidsede, Randtæn- tydningen af Bogsta- 

 derne enspidsede, tornformede, desuden'''^ 'den^'frie 



Tarmen har 4 Vindinger. Køns- Æggeleder, ofe en Kir- 

 tel paa denne. 

 organerne (Fig. 46) viser en for- 

 holdsvis enkelt Bygning uden Pilsæk og Flagellum. 

 Sæden overføres til det andet Dyr i en Spermatofor. 



Det er Dyr, der altid opholder sig paa, i eller ved 

 Jorden, men aldrig kryber op paa Træer eller lignende. 

 Om Dagen gemmer de sig under Plantedele eller Sten. 



