74 



Fig. 65. A. minimus (a ef- 

 ter Simroth, b og c efter 

 Scharff), X 2. 



Form som kegleformede Knuder, der hæver sig op 



over den øvrige Hud. Til andre Tider, særlig naar den 



holdes i Fangenskab, kan Huden 



blive glat. Det synes, at det 

 a 

 staar i Dyrets Magt vilkaarlig 



at forandre Hudvorternes Form. 

 Kønsaabningen ligger lidt læn- 

 gere fremme end hos de andre 

 Arion-Arter. Farven er næsten 

 hvid eller lys gulgraa, og naar 

 den gule Slim afsondres rigelig, 

 kan den endog blive stærkt gul, 

 ^ særlig henimod Halekirtlen. Mid- 

 ten af Ryggen, Skjoldet, men 

 særlig Hovedet og dets to Fø- 

 lerpar er mørkere, graalige. Et 

 graat Baand findes ofte paa hver 

 Side af Kappe og Bagkrop. Siderne er lyse; fortil lige 

 over Fodfuren viser der sig i Reglen en Række smaa, 

 men tydelige, sorte Pletter. Fodsaa- 

 len er gullig. Naar Dyret hviler, 

 kan det trække sig stærkt sammen 

 og omtrent, men ikke ganske, an- 

 tage samme halvkugleformede Skik- 

 kelse som A. ater. Størrelsen 15— 

 20 mm. 



Kæben er smal og fin, med 5 — 8 

 brede, svagt hvælvede Ribber. Køns- 

 organerne (se Fig. 66) er enkelt byg- 

 gede, med kort, lige og trind fri Ægge- 

 leder, stort, kugleformet og tykstilket 

 Sædgemme og slank Epiphallus, der 

 indvendig er forsynet med Rækker af Papiller. Fodkirte- 

 len er kort og indtager knap den forreste Halvdel af Fod- 

 saalen. 



Her fra Landet er denne lille Snegl, der meget ligner 

 Unger af Arion ater og subfuscus, kun daarlig kendt. For- 



Fig. 66. Kønsorga- 

 ner af A. minimus. 

 Betydningen af Bog- 

 staverne se Fig. 58 

 og 63. 



