87 



paa næstsidste Vinding. Mundranden tilbagebøjet, indven- 

 dig med en kraftig, kantet Læbe. Farven hvidgul— mælke- 

 hvid; Overfladen tilsyneladende glat, under Lupe betragtet 

 fint tværstribet. Embryonalvindingerne uden Tværstriber, 

 men med tydelige Spiralfurer og undertiden anderledes 

 farvede end de øvrige Vindinger. Bredde 2,i— 2,5 mm, 

 Højde 1,25 mm. 



Var. coståta Miiller. (Fig. 76). Adskiller sig fra Ho- 

 vedformen ved at have en veludviklet, ofte svagt brunlig 

 Overhud, der med bestemte Mellemrum danner hindeag- 

 tige, bagud og bort fra Mundingen bøjede Ribber eller La- 

 meller. Sidste Vinding drejer pludselig lige 

 ved Mundingen nedad, og Sømmen er derfor 

 i sin sidste Del brat nedstigende. Mundranden 

 er udenfor den kraftige, kantede Læbe forsynet 

 med en smal, hindeagtig Bræmme; dens to 

 Ender berører omtrent hinanden. — Den er oftest 

 noget større end Hovedformen (indtil 3 mm bred). 

 Af mange Forf. regnes den for en særskilt Art. 

 Dyrenes Udseende og deres Organbygning er Fig. 76. 

 imidlertid ganske ens, og der er talrige Over- Vallonia 

 gange mellem de to Former, baade med Hen- pulchella 

 syn til Ribberne og Mundranden. Den hinde- var. co- 

 agtige Bræmme, der findes uden for Læben, stata, x5. 

 svarer til en Ribbe, og det er denne, der ved 

 sin stærke Udvikling gør Munden mere kredsformet og 

 betinger den brat nedadbøjede Del af næstsidste Vinding, 

 hvilket betragtes som det vigtigste Skelnemærke mellem 

 de to „Arter". De findes her i Landet meget ofte paa de 

 samme Lokaliteter. 



Begge disse Former holder til i Skove, paa Undersi- 

 den af nedfaldne Grene, i Enge mellem Græsrødder og 

 forneden mellem Græsblade, i Haver, paa Stengærder og 

 Mure, hvor de plejer at sidde omtrent nede ved Jordover- 

 fladen. De ynder jævnt fugtige Steder, men kan dog 

 ogsaa træff'es paa ret tørre, sandede Lokaliteter (dette gælder 

 særligt den typiske Form). Om Dagen holder de sig gemt, 

 men naar det bliver mørkt, kryber de livlig omkring. Hen 

 paa Eftersommeren eller om Efteraaret lægges i en Hob 

 12—20 smaa (V2 mm i Diameter) ovale, halvgennemsigtige 

 og svagt glinsende Æg, der udklækkes i Løbet af 15—20 

 Dage. Efter knap et Aars Forløb er Ungerne voksne. — 

 Arten kendes fra Øerne (Sjælland, Bornholm, Møen, Lol- 

 land, Falster, Fyn, Samsø) samt fra Øst- og Midt-Jylland. 

 Subfossil er den funden i Moser, Gytje og Sneglemergel 

 samt i Kildekalk. 



