94 



vendig med en hvid Læbe. Skaloverfladen paa Grund af 

 de tætstillede fine Tværlinier mat silkeglinsende, de VI2 

 Embryonalvindinger glatte; Farven gulgraa eller lys horn- 

 brun, undertiden rødlig, med et hvidligt, gennemsigtigt 

 Baand midt paa sidste Vinding; svarende til den ind- 

 vendig siddende, hvide Læbe findes udvendig et gulbrunt 

 Baand, der kanter Mundranden. Bredde 14— 18 mm, Højde 

 9—12 mm. 



Det er et trægt og frygtsomt Dyr, der gerne om Dagen 

 skjuler sig ved Trærødder, i Græstuer, under Løv og un- 

 der Sten, i Udkanten af Skove, i Buskads, paa Skrænter 

 og lignende Steder. Æggene lægges i Slutningen af Juni; 

 de er halvgennemsigtige, fint prikkede og ordnede i perle- 

 snorformede Rækker. 



Arten kendes fra Sjælland (hele Kyststrækningen fra 

 Charlottenlund til Vedbæk, Egnene omkring Lyngby-, Fur- 

 og Farum Sø, Frederikssund, Nøddebo, Boserup, Odsher- 

 red, Lerchenborg og Holsteinborg), Fyn (Nyborg), Møen, 

 Falster, Flatø, Bornholm og Jylland (Vejlefjord, Overgaard). 

 Subfossil er den funden i en Støvaflejring ved Øxnebjærg 

 samt i Kildekalk fra Jylland. 



5. Helicodonta Férussac. 

 (Gonostoma Held). 



Skallen ensfarvet brunlig, nedtrykt, ofte linse — 

 skiveformet, med tæt sammenrullede, smalle Vin- 

 dinger, hvis Overflade er ribbet eller stribet, og 

 hvis Overhud er kornet og i Reglen besat med 

 Haar, der er stillede i Tværrækker. Mundingen 

 trekantet eller halvmaaneformet. Mundranden til- 

 bagebøjet, med bred Læbe, ofte med Tænder. — 

 Kæben tynd, med talrige brede, flade Ribber; Ra- 

 dula besat med trespidsede Centraltænder, tospid- 

 sede Sidetænder og trespidsede Randtænder, hvis 

 Inder- og Midtspids er forbundne ved Grunden. 

 Kønsorganerne er ret ejendommelige, idet Pilsækken 

 ofte bliver rudimentær, ja hos H. obvoluta ganske 



