120 



Fig. 93. Helix aspersa, nat. 

 Størrelse. 



under Begrebet „Fisk". Er den indvandret, hvad nogle 

 mener, maa det i al Fald være sket temmelig sent, thi 

 fra ijitet Sted kendes den subfossil. 



4. H. aspérsa Muller. (Fig. 93). Dyrets Sider graa, 

 med et gulligt eller grønligt Skær; Hudvorterne paa denne 



Del af Kroppen fint og tæt 

 punkterede med hvidgult. Ryg- 

 gen brunlig eller mørkegraa. 

 Hudvorternes Toppe lysere; 

 Nakkestriben ligeledes lys, 

 hvidgul. Øjestilkene og de 

 nedre Følere graasorte, fint 

 lyst punkterede; Fodsaalen 

 lysegraa. Kønsorganerne har 

 en meget lang Blindsæk paa 

 Sædgemmets Stilk, et langt 

 Flagellum, færre Grene paa de 

 fingerformede Kirtler end hos 

 foregaaende Art samt en svagt krummet Kærlighedspil 

 med fire Korslister, der er forbundne ved flere eller færre, 

 tynde, paa tværs stillede Kalkblade. — Skallen skæv 

 kugleformet, dannet af 4^/2 hurtig tiltagende Vindinger, af 

 hvilke den sidste ved Mundingen er svagt indsnævret. 

 Sømmen dyb, fortil ved Mundingen stærkt bueformet 

 nedadbøjet. Navlen lukket, kun meget sjælden til Stede 

 som en fin Spalte. Mundingen skæv, ægformet. Mund- 

 randen udadbøjet, afrundet, indvendig med en ret svag og 

 flad Læbe, der som Regel er hvid ligesom Navleregionen. 

 Skaloverfladen ujævn, rynket eller netformet grubet, ofte 

 med ret grove Tilvækststriber. Farven graalig eller oftest 

 gullig, med mørkebrune, ofte omtrent sorte Baand, der 

 jævnlig er afbrudte af uregelmæssige, zigzagformede, lyse- 

 gule Tværbaand eller Pletrækker. Bredde 35—36 mm, 

 Højde 30—32 mm. 



Baandvariationer: Nr. 1, 10 og 11. 



Omkring Aar 1890 er denne Snegl indført her til 

 Landet af Jonas Collin, der udsatte den paa Kristianshavns 

 Vold, hvor den nu har bredt sig stærkt paa de mod Syd 



