146 



ding. — Skallen tenformet, tyk og oppustet, snart lys rød- 

 brun, snart mørkebrun, svagt glinsende, regelmæssig 

 ribbestribet. Mellemrummet mellem Ribberne fint tvær- 

 stribet (spiral strib et); gamle Skaller ofte med hvidlige 

 Ribber. Vindingernes Antal 10^/2—12; de aftager opefter 

 langsomt i Bredde. Sidste Vinding med en svag Nakke- 

 køl og en endnu svagere Nakkefure. Mundingen afrundet 

 rektangulær, med afrundet Basis og opret Mundbugt. 

 Mundsømmen hvid, sammenhængende, fri og tilbagebøjet. 

 Den øvre Lamel forenet med Spirallamellen, den nedre 

 forholdsvis kort, med fortykket Rand, fortil endende i en 

 Knude, hvorfra udgaar 2 Folder, der dog ikke naar Mun- 

 dingens Rand, ofte tillige med en svag Fold, der gaar 

 skraat indad paa Interlamellar-Feltet, saaledes at dette 

 Foldsystem danner et Y eller et K; Interlamellar- Rummet 

 er ellers glat; Aksefolden høj, dens yderste Del synlig 

 udefra. Ganevalken svag, Basalvalken mangler, og Basal- 

 furen er meget svagt udviklet. Kun 1 Ganefold (Hoved- 

 folden), der gaar noget forbi den jævnt krummede Maane- 

 fold. Clausiliet (Fig. 105) stort, med bred, stærkt bøjet 

 Plade, der udadtil tilspidses jævnt. Stilken temmelig kort, 

 bred, lidet snoet, udgaaende fra Pladen under en stump 

 Vinkel. Skallængde 15,4— 18,5 mm, Bredde 4,i— 4,6 mm. 



1. Formatumida A.Schmidt. Skallens Længde 16mm, 

 Bredde 4^/2 mm. Skalmundens Længde 4 mm. Bredde 3 mm. 



2. Formagracilior A.Schmidt. Skallængde ll^l^mm., 

 Bredde 32/3 mm. Mundingens Længde 3^/2 mm. Bredde 

 2^/3 mm. 



Ret almindelig paa Sjælland, Møen, Falster, Fyn, sjæld- 

 nere paa Bornholm og i Østjylland (Horsens, Greisdalen). 

 Formen tumida findes hist og her sammen med Hovedfor- 

 men (f. Eks. paa Møens Klint); Formen gracilior er taget paa 

 Møen og ved Frederikslund (Holte). Subfossil kendes Ar- 

 ten fra Kildekalk. — Den holder til i fugtigt Krat, paa 

 nedfaldne Grene og i Løvet, i Skove under gammel Træ- 

 bark paa Stubbe; sjeldnere findes den oppe paa Bøge- og 

 Askestammerne. Det er et trægt Dyr. Ligesom C. bipli- 

 cata føder den Unger, oftest 2 ad Gangen; de er under- 

 tiden udviklede efter 3—4 Maaneders Forløb, under ugun- 

 stige Forhold først efter 6—7 Maaneder. 



