Gen. VII. Cyphocaris, Lutken. 



Deriv. : xucpof (Pukkel), xapa (Hoved). 



Syn.: 1870. Cyphocaris, A. Boeck, Crust. araphip. bor. et aret. p. 23. 



Typ.: Cypho caris anonyx, Lutken. 



Mandibulæ brevissimæ; palpo longo et latissimo, in eadein allitudine ac tu- 

 berculo molari robusto affixo. 



Maxillæ Imi paris palpo apicem versus dentibus paucis sed validis et una 

 seta prælongata plumosa aniiato; lamina interiore elongata et in margine interno 

 setis rauitis plumosis instructa. 



Pedes maxillares lamina exteriore brevissima, in margine interno dentibus 

 paucis sed validis armata; palpo prælongalo; articulo 4to cylindrico, non ungviformi, 

 seta una robusta plumosa instructo. 



Anlennæ inferiores articulo Imo ab integumentis capilis non tecto, sed extus 

 visibili, in incisura eorundem silo. 



Pedes Imi paris manu apicem versus acufa, vix subcheliformi. 



Pedes 2di paris elongati, ungve destituti. 



Appendix caudalis profunde fissa, longe ultra articulum basalem pedium sal- 

 taloriorum ultimi paris porrecta. 



Segmentum trunci Imum valde gibbosum; caput sub segmento eodem situm, ex 

 partetectum; epimerum Imum nullum, 2dum parvulum; 3tium et 4tum coalita, magna. 



Blandt de Arapliipoder, som fandtes i Kjøbenhavns Museum fra Grønland, var 

 ogsaa denne eiendommelige Form, som af Lutken var erkjendt som en ny Slægt og var 

 opstillet under ovenstaaende Navn. Allerede i det Ydre skiller den sig meget fra de 

 øvrige Former, især ved det første Legemsleds eiendommelige Bygning; det er nemlig 

 stærkt puklet fremstaaende, medens Hovedet ligger skjult under det. Man kunde 

 derfor let tro, at det var Hovedet, som havde denne Form. Nedad bliver dette Led 

 meget smalt og dækkes tildels af det andet, hvorfor ogsaa dets Sideplade svinder al- 

 deles, medens den anden Sideplade er meget liden. Bagenfor denne sidste findes des- 

 uden kun een særdeles stor, som jeg maa antage at være dannet af den sammen- 

 smeltede tredie og fjerde Sideplade, da den synes at være fæstet til begge Led. I Mund- 

 delenes Bygning viser denne Slægt en fra de andre afvigende Bygning. Kindbakkerne 

 ere saaledes meget korte, hvorved den slutter sig nær til den foregaaende Slægt, dog 

 er Palpen fæstet noget længere nede, omtrent i samme Høide, som Tyggeknuden, me- 

 dens den hos den foregaaende er fæstet nærmere Spidsen. Denne er hos denne Slægt meget 

 bred, medens den hos Hippornedon er tynd. Da Munddelene i det Hele ere noget læn- 

 gere, bliver ogsaa det forreste Kjæbepars indre Plade noget forlænget og er paa den 

 afskaanie Ende, der er temmelig bred, besat med mange fjærdannede Børster. Derimod 



