205 



De tre sidste Fodpar ere ofte af en indbyrdes meget forskjellig Dannelse. 



Det femte Fodpar er det korteste. Det første Led er firkantet, med afrundede 

 Sider; det bagre øvre Hjørne gaar ud i en opadbøiet lang Hage; den forreste Side er forsynet 

 med 8 Bundter af Qærdannede Børster og den ydre Flade med 4 Tværrækker af Tome. 

 Det andet Led er kort og bærer en Rad af Torne. Det følgende Led er længere og 

 har tvende lignende Tornerækker, hvoraf den ene findes paa den nedre Rand. Det 

 Qerde Led er længere, men smalere end det foregaaende, og er forsynet med tre Rader 

 af Tome. Det sidste Led er ligesaa langt, men meget smalere, og er besat med flere 

 Grupper af stærke Torne, hvoriblandt den paa Enden er den stærkeste. Den bagre 

 Rand paa alle disse Led er forsynet med Tome og lange, Qærdannede Børster. 



Det sjette Fodpar ligner det foregaaende i Form, men ikke i Længde, idet 

 det første Led er mere forlænget, end det tilsvarende paa hint, og løber ligesom dette 

 i det øvre bagre Hjørne ud i en mindre Hage; den forreste og bagre Rand ere begge 

 besatte med en Række af lange, Qærdannede Børster. Sidefladen har ogsaa en saadan 

 Række af stærke Børster. De følgende Led ligne i Form de hos det femte Fodpar, 

 men ere smalere og forsynede med Bundter af stærke Torne. 



Det sidste Fodpar er det korteste. Det første Led er meget stort, skjold- 

 formet; den forreste Rand er lidt convex, den bagre er næsten cirkelformet, og begge 

 ere besatte med lange, ^ærdannede Børster. Det fjerde Led er lidt længere end det 

 tredie; det femte er ovalt, besat med Knipper af Torne, og paa Enden sees 4—5 meget 

 lange Torne. 



Det sidste Par Spring fø dders Grene ere ulige store, den indre er ganske 

 liden, oval, den ydre er lancetformet. 



Halevedhænget er bredt, ovalt, indskaaret i Spidsen. 



Denne Art fandtes i Universitetets Samlinger, hvor den antoges at være tågen 

 paa Bergens Kyster, formodentlig i Søndfjord, af Professor Rasch. 



Gen. m. ARGISSA, A. Boeck, 1870. 



Deriv. : Ap^iaja (en Stad i Thessalien). 



Syn.: Ar gissa, A. Boeck, Crust. Amphip. bor. et aret. 1870. p. 45. 



Typ. : Ar gis sa typica, A. Boeck. 



Antennæ superiores iisdem inferiorihus multo breviores. 



Epimerum linuin magnmii, in niargine inferiore rotundatum. Epiniera cætera 

 magnitudine valde decrescentia; epimerum 3lium parvulum, sed 4tum pergrande, 

 clipeoforme. 



Pedes Imi et 2di parls inter se eadem forma, infirmi; mann subche- 

 liformi. 



Pedes 3tii et 4ti paris ungve minimo. 



